78 



A hínár haszna, ártalma és irtása. 



A halász azt mondja, hogy a kárász, ponty, vörösszárnyú vagy ponczér (kon- 

 czér), a szárcsa meg a vízi bujár a hinarat eszi. Erró'l én direkt nem győződhet- 

 tem meg, csak az utóbbi madarat láttam távolról, hogy a hínár közt időz. Még 

 ha a halász mondása talán nem felelne is meg egészen a valóságnak, még sem 

 hihetem, hogy a hínár magvát a hal meg a madár ne fogyasztaná, még ha leve- 

 lét nem bántaná is. Sőt ha a hal nem enné is, de körülötte, közte tartózkodik, 

 ott költ. A hínár környéke általában egész sereg apró teremtménynek tartózkodó 

 tanyája, ezt meg a hal fogyasztja. így tűnik fel nevezetesen a hínár szükségessége 

 a tó szerves életében. A hal tápláléka, a plankton, a hínár közt hemzseg, tehát 

 a hal élete a hínárral szorosan összefügg. Majd csak a hínár tökéletes kiirtása — 

 a mi különben absolute lehetetlenség — mutatná meg, minő bajok érnék a Bala- 

 ton állatvilágát, hogy zavartuk volna meg a tóban a szerves életnek összefüggését 

 és egyensúlyát, vájjon a haltenyészésnek nem többet ártottunk volna-e, a hínár 

 helyett a tóban nem nagyobb szörnyeteget neveltünk volna-e stb. Mindezt a Balaton 

 népe sínylené meg. 



Tulajdonképen semminő hínár sem ártalmas vagy veszedelmes, csak a fantázia 

 alkotott a hínárból vízi szörnyeteget. A hínártól való félelem és ellene való panasz 

 ezután teljesen alaptalan. Tagadhatlan, hogy bizonyos körülmény között a hínár 

 bajt is okoz. Ügy vagyunk vele, mint pl. a tűzzel, mely mindennapi szükségletünk, 

 de mint tűzvésztől Isten mentsen! A hínárnak költött veszedelmessége tulajdon- 

 képen csak alkalmazkodás idegenszerű hosszúra nyúlásával. A vízi élvezet és közle- 

 kedés közben alkalmatlan lehet, kivált ha töméntelen és messzire terjeszkedik. De 

 akármelyik vízi fű alkalmatlan vagy bajos lehet, ha nagyon elszaporodik. A hínár 

 mintegy kígyó megijeszthet, ha a lábra csavaródzik, vagy belé kapaszkodik. Ráteke- 

 rődzik a csavargözös csigájára, kivált a kisebb-csavarú benzin- vagy petroleummóto- 

 ros hajóknak hátráltató, egy-egy hínárszál a lapátjára úgy rátekergődhetik, hogy 

 tovább egy lépéssel sem mozdulhat A hállót összesodorja vagy halászás közben 

 máskép alkalmatlankodik. A partvidéken elposványosodást, elmocsarasodást okoz- 

 hat, a víz mozgását lassítván. Több bajt sző belőle a képzelődés. De akárminö más 

 baj kövesse is még a hínárt, bizonyos, hogy az alföldi-jellemű Balaton vízében a 

 hegyi tó, ingovány és tengerszem tőzegmohája (Spliagnuin) a mai természeti viszo- 

 nyok közt még nem fog megtelepedni. Hogy azonban a Kis-Balaton elmocsaro- 

 sodását egyenesen és egyes-egyedül a hínár okozta volna, ebben meg méltán 

 kételkedhetünk. A keszthelyi halász azt is mondja, hogy a Kis-Balaton apró halai- 

 nak ezrei télen át a liínár közt pusztúlnak el. 



A hínár-irtást illetőleg őszintén ki kell nyilatkoztatnom, hogy én a Balaton 

 vidékének tudva ártani nem akarok, azért a hínárnak csaknem tökéletes kiirtását 

 jó lélekkel nem tanácsolhatom. A liínárt sem kell másfajta bajnak tekintenünk, 

 mint a minő az életben mindenütt kiséri az embert, vagy a kényeskedő kultúrát. 

 A száraz szekér-úton felfordul a kocsi, a tengely eltörik; az alföldi buczkás és 

 döczögős úton a kocsi csaknem a lelket is kirázza belőlünk stb. ; a Balaton 

 élvezete s a vízi közlekedés sem lehet minden baj, hínár nélkül, noha itt-ott a 

 hínárrakás ki is kerülhető. Ez a baj pedig csak az élvezetnek áll útjába. Más vidék 

 saját bajait a hínárral szívesen felcserélné. 



Hogy a hínár ártalma nem oly rettenetes s hogy a fürdőnek nem kárttevő, 



' Sphagnumot Hévvízen, .sőt Vindornyál)an sem láttam. 



