80 



A hínár hnszna. ártnlma, és irtása. 



SziKLAY szerint, a Stephania-yaclit-egyesület matrózai is kivágták, az egyesület alel- 

 nöke, SzARVASY Sándor pedig két kaszából kombinált gépet alkalmazott a hajó alá, 

 hogy a hajókázás közben a hínárt kivágja. 



A hínár irtására továbbá Gyapai Nándor úr a következő' két módot ajánlja:' 

 Két halászhajót vagy bárkát 80 — 100 méter távolságban egymástól föláUítván, 

 köztük ujjnyi vastagságú drótkötelet kell a tó fenekére leereszteni, szükség esetén 

 ólomdarabokkal megterhelni, hogy a drótkötél a tó fenekét súrolja. Erre a két 

 hajó, egy irányt tartva, a part felé evez, miközben a drótkötél — állítólag — a 

 fenékró'l tövestől szaggatja ki a hínárt. Minthogy a hínár szára nem törik, csak 

 hajlik, a kitépett inda a drótkötélre csavargódzik s a vízből kihúzható. így a hínár 

 csekély költséggel ki lenne irtható. Az előterjesztő (dr. Lóczy) ^ se bízik a teljes 

 sikerben és a hínár teljes kiirtását sem lehetőnek, sem — közleményem nyomán 

 — a tavi szerves élet megzavarása vagy veszélyeztetése miatt kívánatosnak nem 

 tartja. Az ajánlott «könnyü mód» sikertelenségéről könnyen meggyőzödhetik akárki, 

 ha fürdés közben egy hínár tövét kézzel próbál a fenékről kibontani. Pedig már 

 sok kéz százszorta ügyesebb, mint a tudatlan drótkötél. Ez az irtás Lóczy s az 

 én véleményem szerint is a hínárt csak egy esztendőben és a kísérlet helyén 

 fogyasztja, s azért a fürdő körül, kikötőben vagy a hol a part elposványosodásától 

 (ok nélkül) félnek vagy a hínárt trágyául gyűjtenék, mint helyi irtás alkalmazható. 



Az irtásnak másik módja^ is ilyenforma. Két vonókötél közé egy darab vas- 

 lánczot kötünk s vele bizonyos víztérséget, úgy mint a halá.sz a hállóval szokta, 

 bekerítünk. A kötél két végét a parton egymástól lehetőleg távol kifelé huzatjuk. 

 A bekerített hínár a kötélre csavargódzik s húzáskor gyökerestől (?) kiszakad. Az 

 eljárást mindaddig kell folytatni, míg a hely a hínártól egészen kitisztul. — A hínár 

 gyökerestől egyáltalában ki nem szakad, mert főkép a fenék talajában méternél 

 messzebbre is terjeszkedik; az irtás folytatása pedig, hogy a víz a hínártól kitisz- 

 tuljon, egész határozottan akár a végtelenségig terjedhet, tehát olcsónak és könnyű 

 módnak vagy sikert biztosítónak egyáltalában nem mondható. Csak helyi irtásra 

 használható. 



Ilyen és más eszközökkel azonban csak egy időre arathatunk sikert, mert a 

 kasza, kötél vagy vasláncz a hínárnak a tó fenekén gyökerező taraczkját nem bolj'- 

 gatja meg, vagy a hínártarlóból s a csonkítás taraczkjából a hínár ismét hamar 

 kisarjadzhatik. A hínár taraczkjait tehát, Deininger helyes utasítása szerint, vasge- 

 reblye-szerű szerszámmal az iszapból lehetőleg úgy kellene kihúzogattatni, hogy 

 a taraczkhajtásaiból és tősarjaiból mennél kevesebb maradjon az iszapban, hogy 

 a kigerebenezés után mennél kevesebb sarjadzás ismétlődhessék. A kigereblyézett 

 vagy kivagdalt hínárt nem szabad a vízben benn hagynunk, hanem hogy a scívds- 

 ságdt és visszaszerző erejét újra ne produkálhassa, taraczkostól és szárastól a partra 

 kell szállíttatnunk. A száradtan Fiicus (tengeri hínár) módjára megbarnult hínár 

 nagyobb mennyiségben a marha alá aljazónak (alom) vagy trágyának czélszerű, 

 mert a Potamogeton-hd,w nem csekélymennyiségű foszforsav is van. 



Deininger úr, főleg Keszthely érdekében még más óvóintézkedéseket is sürget. 



1. A Kis-Balaton torkolatánál, a fenéki hídnál oly gereblyét kíván fölállíttatni, 

 mely a hínárféle növényeknek a Nagy- Balatonba való juthatását megakadályozza. 



' Földr. Közi. 1892. 156, old. 

 - Yb\áx. Közi. 1895. 312. old. 



