A Balaton vízének és partmellékének növény geográfiája,. 



47 



növényélet benne teljesen megszűnik. A tó vizében csak különös, alkalmazkodni 

 tudó, kevés fű, leginkább a hínár tud megélni, de ennek az egész életmódja eltérő 

 a partmelléknck nedvkedveló' és szárazföldi növényzetétől. A vízi növényélet sokkal 

 korlátozottabb, mint a parti vagy a hegyvidéki. Ezenkívül a Balaton tó vize fiata- 

 labb, a geológiai negyedkor elején keletkezett; a veszprém- és zala-vármegyei, 

 vagyis bakonyi part mészhegysége ellenben ősrégi, geologiailag másodkori, sőt a 

 siófoki meg a somogyi, vagyis déli part is nagyrészt régibb a tó vizénél. A bakonyi 

 pai t saját növényzetének tehát szintén régibbnek kell lenni, mint a Balaton vizéének. 



A tó meg a part növényzete egész sajátságos, a vízi életnek különös nyilat- 

 kozása. A vízben, valamint a laza, vizes és sáros földben a vegetatio életkelléke 

 nem 0I3' sokféle; a vízi tartózkodás elé nem tárul az a nagy változatosság, mint 

 a szárazföldnek különböző magasságú és más-másféle talaján. A vízben az élet- 

 körülmény hosszú időkön keresztül csaknem ugyanaz, változatosságot és faji szét- 

 származást kevésbbé ébreszt. — A vízi és parti fűnek az élete és életküzdelme is 

 egyszerűbb, egyformább, szervezkedése és küzdő fegyvere sem annyiféle, mint a 

 kemény földnek sokféle termőhelyén. A tó és part vegetatiójának nincs az a nagy 

 geográfiai különbsége, a mely a száraz területek flórájában sok helyen oly élesen 

 kifejeződik. Egész jelleme és növényszövetkezete nagy területeken ugyanaz marad, 

 csak a messzebb északibb és délibb, keleti és nyugati határon vegyül egy-két másféle 

 diszítü faj a különben megegyező alapszínébe a vegetatiónak. 



Vízi és parti virágzó növényeink jobbadán az ősvilág megvénhedt vegetatió- 

 jának a maradéka. Egyrészt a régibbkorú egyszikűek osztályából valók, másrészt, 

 kivált biológiailag tekintve, az egyszikűekkel közelről rokonok, úgy hogy Reichen- 

 BACH,' egy- és kétszikű természetök ellenére, kivált pedig a kétszikű tündérrózsa- 

 féléket meg az egyszikű Hydrocharitaced-k?\.t., mint tetőcsírásokat (Acrohlastae) össze- 

 foglalta. Ezek a vénhedtebb növények napjainkban, kivált a megegyező természeti 

 állapotnak közepette, kevésbbé tagozódnak, nagyobb változékonyságra, új faj alko- 

 tására kevésbbé hajlandók, mint a szárazföldi növények,- tehát a tó mellékén már 

 ezért is ősibb és egyszerűbb vegetatiói állapotot látunk, mint a sokféleképen tago- 

 zódott hegyek között. Ugyanazon fű tagjain (levelein), a vízi és légbeli életrend 

 szerint, inkább alkalmazkodást látunk, de az ok megszűntével a szervbeli alkalmaz- 

 kodás is eltűnik, s a víz vagy iszap leteperte heverő-szárú fű magvából (Roripa, 

 Cardamine) ismét egyenes szár, a part sarában eltörpült alak magvából a vízben 

 megint megnyúlt szár lesz. 



Minthogy a vízi meg a parti fű magját a víz áramlása messzire elsodorja, de 

 még inkább a madár hihetetlen távolságra .széthordja, némelyikét pedig keményebb 

 héj védelmezi a pusztulás ellen; már ezért is, de meg sok más régi okból a vízi 

 és parti növény geográfiai elterjedése sokkal nagyobb, a kis térségre szorult vagy 

 bennszülött faj száma pedig kevesebb. A tónak és mellékének vezérnövénye sokkal 

 nagyobb távolságban is ugyanaz; míg a száraz sziklán, egymásnak tőszomszédságá- 

 ban is, a szikla kora és minősége szerint más a befödözö növényzet, pl. az Alpok 

 mész- és palaszikláin,-'' vagy a Tátrában a gránit- és mészhegyek határán. 



' Flóra Gcrmaniae excursoria 6—15. old. 

 - Term.-tud. Közi. 1883. 491. old. 



•'' V. ö. Kéknek : Über das sporadischc Vorkommcn ."íOficnanntcr Schicfrr11flan7.cn im Kalk- 

 gchirgc; Vcrhandl. d. zool. -hőtan. Gcsellscli. Wien, 186.3. 



