A vízi növény kitelelése. 



45 



Az Alismataccák és Hydrocharitaceák virágán kelyhet és szirmot ismerünk, 

 mint a kétsziküeken (a 7. ábra középső virága). 



A Potamogeton virága négyes-tagú, mint a kétszikű Polygonum-é^ mind a 

 kettőnek van vizén sütkérező, egyezötermetü alakja. 



A Stratiotes meg a vízi boglárka hímje majdnem egyező. 



Mind az egyszikűek (Alismaiaccac, Juncaginaceae), mind a kétszikűek közt 

 van sokanyás vízi fű (vízi boglárka, Tlialictrum flavum), a boglárkák gyenge fehér 

 szirma a Sti'atiotes-éhez, békatutajéhoz hasonló. — A vízi Ranwiculus laia-ifiorus 

 levele némely Aüsma-éhoz hasonlít. Az egyszikű és kétszikű sokanyásak között a 

 rokonsági kapcsolat tehát meglehetősen meg van szakadva, de bizonyos parallclis- 

 mus mégis fenmaradt köztük. 



A súlyom különben kétszikű termete és bélyegei ellenére is egyszikűnek lát- 

 szik, sőt HoFMEiSTER és Celakovsky ^ egyenesen egyszikűnek mondja. Kerner és 

 Raimann szerint a súlyom kétféle-, vagyis felemás-szikü (plánta hctcrocotylca) ; az 

 egyik szik pikkelynemű, a másik vastag és liszttartalmú, s csírázáskor sem bújik 

 ki a gyümölcs héjából. Főgyökere kétszikű lettére nincs, csak mellékgyökere van. 

 Csírázá-sakor a gyököcskéje fölfelé ágaskodik és növekedik (23. ábra F). 



A magfehérje jelenléte vagy fölemésztése sem szoros különbség az egy- és 

 kétszikűek között. 



12. A vízi növény kitelelése. 



1891. augusztus 1-én és 1897. szeptember 2-án a badacsonyi fürdőből a 

 Balatonba jó messzire begázolván, a körülbelül egy méter víz fenekén jól éreztem^ 

 hogy élő zöld pázsitmezőn járok. A fenékről kiszakgatott fű azt igazolta, hogy a 

 vízi gyepet kiváltképen a két hínárnak hajtásai alkották, ugyanazok, a melyeket 

 nyár végén és őszkor a vízszinén romladozó hínáron is látunk, de a víz fenekére 

 leszállott sarj a fenéken meggyökeresedett s tovább növekedett. Minthogy a Balaton, 

 dr. LóczY szíves értesítése szerint, csaknem minden évben rövidebb vagy hosszabb 

 időre befagy, az alján azonban a hőmérsék még a sikér helyén is, a hol a vízi növény- 

 zet él, télen -|- 1" C. alá nagyon kevéssel süllyed, a hínár sarja és különböző- 

 nagyságú hajtá'ía, valamint más vízi fű a fenéken nem fagy el, pihenő élete meg 

 nem zavarodik, szervezete és sejtjeinek plazmája meg nem rombolódik, hanem a fű 

 zölden kitelel, mint a gabonavetés a hó alatt, különös óvó szervezkedés nélkül is. 



A vízi sempervirentia vagyis vízi örökzöldség, bár kissé szokatlan hangzás, 

 de a szárazföldi sempervirentiával szemben kétségtelenül nevezetes. Az átokhínár, 

 békalencse, a Ceratophylhiin, Zannickcllia, vízi boglárkák, Vallisncria, a süllőhínár, 

 mint többnyáréltű vízi fű, ősz felé a melegebb fenékre lemerülve, látszólag válto- 

 zatlanul, egész testével kitelel, tehát az őszkor tövig elpusztuló szárazföldiekétől a 

 téli viselkedés, valamint a megifjodás módja is megkülönbözteti. A Potamogeton 

 co/oratzis-nak egészséges-levelű szára a fiatal virágfűzérrel együtt a vízben szintén 

 gyakran kitelel. Az óbudai források és árkok vizében könnyen meggyőződhetünk 

 róla, fiatal füzérjével októberben, februáriusban is sértetlent gyűjthetünk, azért május 



' Prodrom. dcr FI. von Böhm. 555. old. 

 ^ Pflanzenleben, I 569. old. 



' Eníjlfr u. PR,^NTI : Nalürl. Pflanzcnfam., 111. Thcil, 7 Ahth. 225 old. ISg.l 



