Ivartalan szaporodás. 



31 



levélszál vagy a levélsallang. Következtethetjük abból, hogy a vízi szőrt gyakrab- 

 ban széles levélen látjuk, a melynek más vékony levélsallangja nincs (Nymphaca 

 Lotus, N. neglecta, súlyom), hogy nedvet szívhatna vele, tehát a levélszó'r rajta 

 elkelő. A békatutaj, a Lininanthemuvi levelén meg a Nympkaea alba eltérésein szőrt 

 nem láttam. 



A vízi szőr fölmerüléskor is szükséges kellék, az állatkák bántalma ellen is 

 óvhatja a íiatal növényt, tavaszkor pedig a gyenge résznek takarója. A sallangos- 

 levelű boglárkák levélszálai végén gyakran két keményke szőrt látni ( RauíincHlus 

 divaricatus, R. paticistaminciis}, a mely apróbb állatkát könnyen megsérthet. Nem 

 is láttam, hogy a vékonysallangú levél rágott lett volna Mi más czélt teljesíthet 

 még a vízi fű szőrzete, mindezt még pontosabban kell kifürkészni. Kipároigásgátló, 

 mint a forró vidék füvén, aligha lehet. A szőrképletnek valamennyi rendeltetését a 

 szárazföldi növényen sem ismerjük, különösen pedig nem tudjuk a szőr meg a víz 

 között levő viszonyt és működést körülményesen. Nem tudhatjuk azért sem, mert 

 sok szőrös fü ma korántsem azon a helyen nő, a hol természetszerűleg az első 

 szőre keletkezett, hanem más helyre átszármazva is átörökölte. Bizonyos azonban, 

 hogy a növénynek fejlettebb korában a szőr czélját befejezte, mert róla gyakran 

 lekopik. 



7. Ivartalan szaporodás (propagatio, reproductio agama). 



A vízi füvek között közel vagyunk az eredeti ősi szaporodáshoz, az anyatcst 

 földarabolódásához, ivarszerv közreműködése nélkül. Gyenge testük hervadatlan- 

 sága meg a visszapótló ereje, darabkájából az egész testnek újjá építése teteme- 

 sebb fokon nyilatkozik, mint a hamar hervadó szárazföldieken. Ez természetesen 

 a más téranyagban, a vízben, jobban lehetséges A vízi fű darabjainak megfogam- 

 zása is könnyebb, mint a légbelié. A vízi sarj gyakran vékony szártagon, mintegy 

 vízi inda hegyén, az anyától eltávolodik, a vékonyka szál — mint a sötétben nőtt 

 burgonyahajtás — könnyen törik, a nehezebb sarj a fenékre leereszkedik s meg- 

 gyökeresedik (21. ábra). De a vízi fűnek ága is könnyen és gyakran letörik, az ár 

 leszakítja (hínár, süllöhínár), vagy a vízi fű valamiképen szétaprózódik, sőt a szára 

 meg a levele kiválóan törékeny is ( Utiicnlaria, Ccratophyllinn) lehet. 



Vízben az ilyen fűnek darabkája nem hervad, nem fonnyad és nem könnyen 

 hal el, a széndioxydot meg a szerves sót tovább is magába iszsza, tovább asszi- 

 milál, s lassanként akkorára nő, mint az anyatest volt, csendesebb helyen legyöke- 

 resedik, s mint új tő tovább él és szaporodik, holott a levágott faág vagy a virág 

 a földön hamar elpusztul. Az ilyen elsodort vagy úszkáló darabon nem ritkán 

 adventi V gyökeret .látunk, mely már az anyától való elszakadás után nőtt rajta. 

 Ilyen gyökeres és sarjas darabkát a vízi madár is könnyen magával visz és más 

 vízbe átplántál. Az amerikai árokhinár Európának kivált északibb vizeiben ezen az 

 úton gyorsan elhatalmasodott, hazánkba is így érkezett, de veszedelmesen még el 

 nem szaporodott. 



Az ilyen széttördelődzésből való, valamint másféle ivartalan szaporodás is 

 kiválóan a vízi fű sajátsága és meglehetős eredetinek és ősinek kell becsülnünk. 

 Régibb és alacsonyabb-fokú, mint az ivaros szaporodás. A hínár nagy szaporasága 

 tehát az ősi állapot példája és ismétlődése. Mint megőrződött ősiség, a békalencse, 

 Ceratüphyllum, MyriopJiyllum vei-iicillatum tcrrcstrc ma is rügyezéssel ivartalanul 



