26 A vízi levél alapformái. 



hengerded taraczkot bocsát, inelylycl két vagy több levélrózsa összefüzödik. — 

 A taraczk végén fejlődő rügyből ivartalanul szaporodik. 



A vízi áloé különben, melyet a német méltán Kj-ebsscheer-n^V^ Wasserságe-n^^ 

 és Wasscrschecr-wé\í is nevez, a vizeinknek, egykor a Balaton nagyobb-kiterjedésű 

 mocsarainak is valóságos nenyuljhozzámja volt. Vízcsatornában, medenczében, a 

 nádas fokában stb. egymaga töméntelenül nőtt, s jaj volt annak, a ki mezítláb 

 közé keveredett. A kolokán a Balatonmelléken nem egymaga a szúrós vízi fű (17. 

 és 42. old.), de további életmódját hazánkban ezentúl bajosan lehet kifürkészni, 

 1881 óta annyira megfogyatkozott. 



A vízi áloénak levélmodellje, a kardalak, különben, ha nem is rózsásan cso- 

 portosodva, hanem a megnyúlt száron váltakozó helyzettel, vízparti s harmadkor- 

 beli, nagyobbrészt egyszikű növényeinken is uralkodó szokott lenni. Ilyen a nád, 



gyékény, fodorsás, 



békabuzogány, a 

 sárga liliom, Alisma 

 lanccolatum, a kál- 

 mosgyökér, némi el- 

 téréssel a virágos 

 káka ; a kétszikűek 

 közül a Polygonum 

 aniphibiiim tcr restre, 

 P. lapathifolhim, P. 

 persicarium, Ranun- 



culus lingiia, 

 Lythrum salicarium, 

 Plantago lanceolata, 

 Senecio paludosus, a 

 Ruviex hydrolapathi. 

 A kard alapformá- 

 ját a nyilfünek há- 

 romágú keskeny le- 

 vélsallangja is elénk 

 tárja. 



A levél kardalakja a vízmelléken oly szembetűnő, hogy más közéje tévedt fü 

 nagyon kirí, s mint nem rég ide került, könnyen felismerhető az egynemű növény- 

 szövetkezetben. A kardlevél rugalmas, könnyű, egyenesmerev, de hajlékony, gyakran 

 deres bevonata is van, azért a zápornak, vízáradásnak és más vízmozgásnak, a szél- 

 nek stb. jó ellenállást gyakorol. Világos ebből, hogy a vízparti magasabb növény 

 saját termőhelyén a kardforma levéllel boldogul legjobban, s hogy ez az alak éppen 

 ennek a termőhelynek határozott, természetes kifejezője. 



Ezt az alakot a negyedikkel a Polygonum amphibium kapcsolja össze (lásd 

 a 28. ábrát). 



A vízparti fű levelének kardalakja, a szár megnyúlása után, megmerevedés 

 és elhegyesedés útján, a gyengébb vízi pázsitlevélböl (1. alapforma) alakulhatott. 

 Merevségét a deres i)evonat is előkészítette. 



9. ábra. A vízi boglárka (Ranuncuhis aqtiatíHs) a vízben. Virága meg a 

 terméscsoportja kiemelkedik a vízből, hárommctszctü levele a vízszíncn 

 elterülve sütkérezik (tutajlevcl), vízbeli levele vékonyszálú sallangra fosz- 

 lott. Vékonyka a szára is. 



