A vízi levél alapformái. 



21 



Ebbó'l az alakbeli sajátságból azt is következtethetjük, h<)gy az említett növé- 

 nyek vízi őseinek csakis az elsőbb cs egynemű állevele volt. A lemezes levél már 

 alacsonyabb vízszínen keletkezett s átmenő alakulás a szárazparti növény leveléhez. 



A kétféle levélben munkafelosztás nyilatkozik : az alsók a vízhez alkalmaz- 

 kodnak, a felsők a levegőhöz, s egyszersmind a virágzó szár helyes állását is biz- 

 tosítják. Világos a munkafelosztás a tőzegpáfrány vagy zsonibékpáfrány levélzete 

 közt is; külsőbbjei szélesebb-sallangúak és meddők, a belsőbb keskenyebb-sallan- 

 gúak és spórázók, mint a hogy a virágzó növényeknek is gyakran a felsőbb levelei 

 formálódnak virágokká. A tó'zcgpáfrány levélbeli különbsége világosabb az erdei 

 mókusbordán [Blechnnm spicant L.) meg a struczpáfrányon. 



A levél szervezkedéséhez tartozik végre a súlyom levélnyelének fölfuvódása. 

 Ez a levélnyél jó hosszú, a közepe táján feldagad, később üres lesz, levegővel 

 telik meg, s a súlyom levélrózsája éppen ezen könnyebbülés folytán merül fel 

 május végével vagy június hónapban a víz színére. A mint a gyümölcs növekedé- 

 sével a lombrózsája súlyosbodik, a levélnyél daganata is jobban felfúvódik, a gyü- 

 mölcs növekedésével arányosan nagyobbodik, hogy a súlyom zöld része a víz 

 színén maradhasson.^ A felfúvódott nyél tehát, főleg virágzáskor és gyümölcsözés 

 idején, ellensúlyozza a gyümölcs terhét, különben az úszó levél is lemerülne vagy 

 olyan helyzetbe jutna, hogy életczélját nem teljesíthetné. E levél t. i. a víz alatt 

 szerves anyagot átsajátítani nem bírna, e nélkül pedig az érlelődő gyümölcsben 

 tartalékeleség nem képződhetnék, a levél lélekzésc a vízben megakadna, azért az 

 egész súlyom, így idő előtt a vízbe lemerülve, az éretlen gyümölcscsel együtt 

 mennél hamarabb tönkre menne (2. és 23. ábra).-^ 



5. A vízi levél alapformái. 



A Balaton vízi füvei levelének alakját és viselkedését öt alapformára vonhat- 

 juk össze. 



Első alapformája a vízi levélnek a pázsitlevél (fólia graminea), a mely számos 

 parti, sőt szárazi fűnek is van. A vízbeli pázsitlevelű füvek egy részét a benthos- 

 nak nevezett alakuláshoz számítják. Bcnthos a legyökerescdö vízi vegetatio, ha a 

 letelepedés nem mindenkor gyökérrel erősödik is a keményebb helyhez, tehát a 

 vízben szabadon lebegő, vagyis a plankton ellentéte (5. ábra). 



A vízi pázsitlevél vagy keskeny (Iso'éies, Pilulat'ia), vagy szélesebb, szálas, 

 de hajlékony, nem merev. Ilyen a Zosterd-é (tengerpázsit), Vallisneriá-é, az Alisma 

 graminifoliuni-é^ megnyúlt száron több hínáré {^Poíamogeton gramineiís, bodrosan 

 a P. crispus-é), kicsiben az átokhínáré. Olyan alapforma ez, a melyre másféle- 

 lombú vízi fű is visszahanyatlik [Sagittaria sagittifolia var. valUsncrifolia Coss. 

 et Germ.), vagy a továbbfejlődés innen indul ki, mint az Alisma laiiceolatum-é stb., 

 azért alsóbbrangú, sőt ősibb levéltbrmának kell tekintenünk, mint a minő elsődlevele 

 más alapformának [Alisma natans, súlyom, Potamogeton natans, tündérrózsafélék) 

 is van.-' Az egyszikűek jellemző levele, a víz fenekén vagy szikláján a vízmozgáshoz 

 czélszerűen alkalmazkodik. 



' Emery: a növények élete, 84. és 124. old. 

 - Kernek: Pflanzenlcben, I. 598. old. 

 Schiínck: i. h. 76. old.; TiriMAN: Dic Kcinuing dcr Plianzcn etc. 1821. 



