14 



A vizi növényzet szervezkedése és alkalmazkodása. 



az a nagy változatosság, mint a szárazföldi, kiváltkcpen kétszikűek között. Annak 

 a szervezkedésnek, melylyel a napszeretö (heliophilus) növény a magasba emelkedik 

 (komló, kaszanyüg), vagy a melylyel a kemény talajjal, más körülménynyel, az 

 állattal vagy növénytársával szemben életküzdelmét végzi s a termékenyítést és 

 magérlelést biztosítja, mindennek a sok biológiai aprólékosságnak annyi sokféle- 

 sége a vízi füvön nincs, a mennyi a szárazföldi növényen ma már csaknem a vég- 

 telenségig változik. 



A vízben nincs annyi okozója a növénytest széttagolódzásának, mint a mennyi 

 kellék és ok ezt a szárazföldön elősegíti. A vízi fű tehát ugyanolyan vagy hasonlóbb 

 marad egymáshoz, a mint a vízbeli egynemübb körülmény megszabja. Ezért a vizi 

 fű családjainak, génuszainak és fajainak a száma sem tetemes, több családnak kevés 

 vagy csak egy neme (genus) van, több genus fajaszakadt (monoty piciim, Hydrilla, 

 Vallisneria, Stratiotes, Btitomiis, Scheuchzeria, Elisma). Legtöbbtagú a Potainogc- 

 ton, mintegy 60 faj az egész földön. A vízi fű száma a szárazföldihez képest hason- 

 líthatatlanul kevesebb. A vízi növény élete egész esztendőn át egyenletesebb, mint 

 a szárazföldié; elfagyásnak, nyári kiaszásnak nincs alávetve. Nevezetes előnye továbbá 

 bizonyos szívósság s a szaporodásnak könnyű módja. Az elszakadt vagy letépett 

 növénytag a vízben nem olyan hamar pusztul el, mint a szárazon, hanem élet- 

 működését folytatja, iparkodik újra megnőni, s ennek a vízben valóban meg is van 

 a lehetvösége. A két hínárnak a Balatonban ez biztosít nagy győzedelmet. A lesza- 

 kadt darab átszivárgással tovább táplálkozik, magának a szükséges élelmet átsajá- 

 títja, a hajó és más sokfelé széthordja s alkalmas helyen, pl. a kikötő kövei közt, 

 meggyökeresedik. 



A vízi fűnek nem nagyfokú tagoltságát és egyszerű életmódját tudományos 

 szempontból ismernünk kell. Ezt az egyszerűséget a íilogenezis szempontjából még 

 többre kell becsülnünk. 



Minő volt az első fanerogám vízi növényzet, nem ismerjük, de ezután már 

 nem is fogjuk földeríteni. Bizonyos, hogy egyszerű volt, tehát a mai egyszerűség 

 még ősi állapotra vall. A víz ősi virágzói mindenesetre tökéletlenebbek voltak a 

 mainál, de aligha sokkal tökéletlenebb a békalencsénél. A mai vízi vegetatio tehát 

 régi időbeli maradék, s egy része az eredeti kezdetleges állapottól nem haladott 

 messzire, tehát a keletkezés kezdetének még elég világos visszaiükrözó'jc. 



De életben maradt a vízi növényzet tökéletességének a koronája, a Victoria 

 regia, a melegebb vizeké a hővizi tündérrózsa. 



Tekintsük ezután a szervezkedést a növény tagjai szerint. 



1. A vízi gyökér. 



Az igazi vízi növénynek legegyszerűbb szerve a gyökér, sőt a vízi növények 

 számához képest a vízi gyökértelen fű is elegendő a Balaton környékén. Ilyen a 

 Ceratophyllinn, Salvinia, Utricularia, másutt az Aldrovanda, Hottonia is. Minthogy 

 pedig némelyik gyökértelen a Balaton szélén is bőven és buján nő, következtethet- 

 jük belőle, hogy a gyökér a vízi megélhetésre nem mindig okvetetlenül szükséges. 



Vízi gyökere van a békatutajnak, a békalcncsének, fölmcrülésc után a kolo- 

 kánnak, de cz a víz fenekéhez, a víz partjához vagy kövéhez nem rögződik, hanem 

 rendes gyökérszerep teljesítése nélkül a vízben csüng. Ezek a gyökértelen vagy 



