A Balatonmellék tavi növényzetének fogyatékossága 



87 



ma/is DC.) magvát valamely vándormadár hozhatta a Nilus mellékéről Nagy- Váradra, 

 Flatt Károlyt levélben figyelmeztettem is, figyelje meg, érkezik-e a Nilus vidé- 

 kéről Nagy- Várad környékére vándormadár; mégis 1897-ben ^ Schweinfurt véle- 

 ményét tolják az enyém elhallgatásával előre, mintha egy itthon kiderített igaz- 

 ságot későbbi német vélemény megsemmisíthetne. 



Az észak-amerikai Elodea meg a Lobelia Dortnianna meg nem. telepedése 

 idáig a Balatonnál hamarább véletlenség, mint a föntebbi növények hiányának 

 okozóival függ össze. 



Ritka a Balaton szélén a Callitriche verna^ Limosella, Veronica maritima, 

 Heleocharis ovata (Roth), meg a Zannichellia palustris. Magam egyiket se láttam, 

 csak az irodalomból idézem, de a Balaton szélében általában kevés faja, nem 

 nagyszámú individuuma van más virágzó fűnek is, a nádason, itt-ott a Scirpus 

 maritimus szövetkezetén kívül pedig alig van más mocsári növényformatiója a 

 Balaton partjának. 



Annál szembetűnőbb lesz a Balatonmellék tavi növényeinek fogyatékossága, 

 ha a Duna és Tisza mentének eredeti jellemző parti növényzetével összehasonlítjuk. 



A Balaton kiesik s pedig jó távolra marad a dunamelléki {damtbialis) növé- 

 nyeknek azon ismeretes útjától, mely hazánknak délkeleti pusztáján keresztül a 

 Fekete-tengertől a bécsi és tullni medenczéig terjed. Ez az út azonban nemcsak 

 a danubialis szárazföldi füvek útja, hanem mint a Földrajzi Közlemények 1885. év- 

 folyamának 277 — 78. old. kiderítettem, a vízi növényeké is. 



Ezen az úton terjed az Elatine cavipylosperma Seub., Rumex odontocarpus 

 SAnd., Roripa prolifera Heuff., Rammculus polyphyllus W. et Kit., R. laterijiorus 

 DC, Lythrtim bibi-acteaUivi Salzm., L. virgatiim L., Beckmannia eruciformis L., 

 Aldrovaiida vesiculosa L., Cyperus Heldreichianus Boiss. {Orsova, Thracid), Gly- 

 cyrrhiza echinata L. és var. adenocarpa Borb., Heliotropium snpinum L., Verbéna 

 supina L., Astragalus contortuplicatns h., az Oenanthe Banatica Heuff., Viola 

 Danubialis Borb. 1890. (V. Vandasii Velen. 1891), Veronica Velenovskyi Uechtr., 

 (Auspitz m. is Morvaország), Plantago maxima hxi., Lycopus exaltatus L. fii., sok 

 menta, Vicia sei-ratifolia Jacq., Cochlearia macrocarpa W. et Kit. nevezetes vezér- 

 növényünk, sőt tovább délkelet félé is terjeszkedik, — az Iris subbarbata Joó, 

 Cirsium brachycephaluvi JuR., Urtica Kioviensis Rog., Ceratophyllum Haynaldianum 

 BoKB. hazánkból Alsó-Ausztriába is belép, — a Cyperus longus L., a vad rizs, a 

 Carex nuíans Host., Naias minor All., Oenanthe niedia Gris., Orchis palustris 

 Jacq. hazánktól délkelet, valamint északnyugat felé is terjed. 



De a Duna és Tisza mellékén még egész sereg vízmelléki növény terem, 

 melyet a Balaton mellékén hiába keresnénk. Ilyen a Ceratophylhim pentacanthum 

 Haynald, eddig csak Kalocsa álló vízében,'' az Orchis elegáns Heuff., Senecio Sad- 



' Természetrajzi füzetek XX. 1897. 219. old. 



^ V. ö. H. Br.\un: Ueber einige Arten und Formen der Gattung Mentha; Verhandl. d. zooL- 

 botan. Gesellschaft, Wien, 1890. 351—508 



^ Az öttövisü borzhínárt Ceratophyllum platyacaiithum néven nem régen Majna-Frankfurt 

 vizeiből is kaptam (Baenitz: Herbar. Europaeum 7880. szám, 1895.). A C. platyacantituin a leírás 

 szerint háromtövisü. Hogy a C. pentacanthum földrajzi elterjedése nagyobb és nem szorosan 

 magyarföldi, ScHLEioEN-nek (Linnaea 1837, 540. old.j szavaiból is kitűnik, mondván, hogy a C. platya- 

 cantlium termése három tövisén kívül «interdum ctiam lateribus spinescens», vagyis még a két 

 oldalán is van tövise, azaz öttövisü, s a 11. tábla 14. rajzán a C. plaíyacantlium-o\. valóban öt 

 tövissel ábrázolja. 



