A Balaton vízi harasztjai. 



89 



VII. FEJEZET. 



A BALATON VÍZI HARASZTJAI (HYDROPTERIDES). 



A növényország edényes virágtalanjainak megfogyatkozott, kevéstagú osztálya, 

 a köszénkorszak vegetatiójának csekély és törpe maradéka az, a melyet termo 

 helyéről kiválóan vízi harasztoknak nevezünk. Az edényes virágtalanoknak más 

 csoportjában is van vízkedvelö faj: Aspidium Bootii Tuckerman, A. cristahim (L.), 

 A. Veselskii Hazsl., Asplcniuni fontanum Bernh., Lycopodiuni inundatuni L., Onoclea 

 Struthiopteris (L.), Osmunda regalis L. ; — annál különösebb hogy Középeurópa 

 nagy tavában, a Balaton vizében, a vízi harasztok közül alig van valami hírmondó, 

 só't különös figyelmet és kutatást érdemel, hogy ezeknek a vízkedveló' növényeknek 

 nagy része hazánkban is miért nem terem (Isoetes, Aspiditíin Bootii), némelyik 

 nagyon kétes (Pilidaria, Asplenimn fontanum)^ vagy nem közönséges (a strucz- 

 páfrány), noha más országokban nem is számítják a ritkaságok közé. A Balaton 

 vizében a Marsilea quadrifolia, az alföldiek mételyfüve sem él. 



Mi ennek az oka (a viznek a minó', olyan sótartalma ?) megfejteni még most 

 már azért se lehet, mert a Balaton mellékén nem élvén, nem sejthetjük, mikép 

 viselnék magukat az itt uralkodó természeti életkörülmények között. Kutatásunknak 

 czélja különben is a Balaton mellékén levó'k felkutatása és ismertetése, az itt nem 

 lévő' jelenségekkel, már az idó' rövidségénél fogva sem foglalkozhatunk. E termé- 

 szeti hiányra azonban rá kellett mutatnom, s a felállítandó biológiai állomás fel- 

 adatának kell lennie, hogy e hiányzó növényeket a Balaton vizébe vagy a partjára 

 ültesse, az életmódját kipuhatolja s a kísérlet eredményével beszámoljon. 



Minthogy ez és más virágzó fü (lásd a 86 — 88. old.) nagyrészint az Alföld vizeiben 

 sem él, e hiánynak fó'oka geográfiai, söt geológiai is. Ezeknek a vízi füveknek t. i. 

 általános elterjedése az ősidőkben még előbb befejeződhetett, mielőtt hazánk sík- 

 jának tengere mai Alföldünkről eltakarodott volna, a melynek egykori brakkvize 

 e növények életének meg nem felelő. Bizonyára a Kárpátok bérczének fiatalabb 

 krétakori fölemelkedése, mint őskori vízválaszték is gátat vetett az északibb vízi 

 növények földrajzi elterjedésének hazánk közép és délibb vidékein. 



A vízkedvelő páfrányoknak csekély, sőt mondhatni pusztuló képviselője a 

 tó mellékén az Alföld mocsaraiban is gyakori Aspidiiiin theliptcrds, a tözegpáfrány 

 vagyis a zsombékpáfrány Keszthelyen, valamint a vizén úszó gyökértelen Salvinia 

 natans, Wierzbicki szerint 80 esztendővel ezelőtt nem a sík Balatonban, hanem a 

 Zala álló vizeiben. Én már nem láttam, de Vésztő körül is ugyanazon árokban 

 vagy a holt Körösben némely esztendőben nem volt, néhány esztendő múlva ismét 

 előtűnt, tehát a Zala nádasainak rejtettebb helyein még lehet, hogy terem. 



VIII. FEJEZET. 



A BALATONMELLÉK FLÓRÁJÁNAK MULT VÁLTOZÁSAI 



ÉS PUSZTULÁSA. 



Altálános a tapasztalat, hogy alvidékünk szárad, a víz mindenütt apad vagy 

 eltűnik. A növényzet állapota nem javúl, a vízi növényzet nyomtalanúl pusztúl. 

 A száraz talajt kedvelő fűnek kedvezőbb állapot készülne, de ezt meg a szántás- 



