92 



^4 Balaton mellék flórájébnuk innlf, változásai és pusztulása. 



A zalai hegyek közt kisebb ilyen hegyi láp bizonyosan van még. Ilyenforma 

 a tihanyi Belsó'-tó (a térképek szerint Kis-Balaton) is, melyben a nád jut uralomra. 

 A nagyobb tözegmedenczét azonban az ember saját czéljára gyümölcsözteti, s így az 

 eredeti tó'zegvegetatiója oda van. Vizét lecsapolták, füvét tekarmánynak kaszálják, 

 söt a talaját is felbontják s a porladozó növénymaradványt, mint tőzeget elszállítják. 



Ismerem e tekintetben Vindornya medenczéjét. Sík rétség ez most domb- 

 vidéktől körülkarimázva Ma ugyan a botanikust kevés örvendezteti itt meg, 

 azonban a lápja és ritka tőzegnövénye csak ujabban pusztúlt el. Oly növényzet 

 díszlett itt, a minőt a Balaton alacsonyabb vidékén ma hiába keresnénk. 



Szerencsénkre azonban kétségtelen bizonyítékunk maradt az itt termett ritka 

 felvidéki tözegfüvekröl. Festetics Tasziló gróf úrnak keszthelyi könyvtárában 

 WiERZBiCKi PÉTER-nek, a gazdasági iskola egykori tanárának, utóbb jóhírű íioristánknak, 

 1820-bóI eredő kézirata van: <íPlantae rariorcs, quae sponte crescunt in Keszthelyiensi 

 agi'O, aquis, silvis montibusqíie coufinibzis, opera Wierzbicki collectae.-» E mű 30 növényt 

 ismertet és szép festett képpel ábrázol, s közülök az Oxycoccos palustris, az Andro- 

 ineda polifolia, Comarum paliistre, Drosera rotiindifolia és Dr. longifolia ma inkább 

 a Kárpátok hegyi lápján nő. Hogy azonban ezek a ritka és jellemző tözegnövé- 

 nyek Vindornya mocsarában valósággal nőttek, bizony.-^ága az, hogy SzENCZV-ék 

 kézirata (1842) is följegyzi, söt Wierzbicki pontosan lefestette, a Comarum palustre 

 var. villosiun-xiv^í pedig a vindornyai lápról több darabja van a Magyar Nemzeti 

 Múzeum növénygyűjteményében. Ma e ritka tőzegfüvek helyét közönséges növé- 

 nyek : keserűfüvek, farkasnyíl, lósóska, nadálytö, Lythnim salicarium és más gaz, 

 mint hatalmas hódítók az új talajon, gyors és töméntelen szaporodásukkal lepik el 

 s minden más ritkább füvet elnyomnak és félreszorítanak. Nem is gondolnók, 

 mi nőtt itt valaha, ha csaknem 60 és 80 esztendős írott bizonyítékunk nem tantis- 

 kodnék mellette. 



Sőt a Wierzbicki lefestette Stratiotes aloides, a Lindernia pyxidaria, Limnan- 

 themum nymphaeoides, Elatine alsinastra és Salvinia natans jól ismert vízi és 

 mocsári fű se került kutatásom közben szemem elé. Egy részök kipusztult, a mint 

 hogy a nyolczvanas évek elején. Vésztön a kolokán, Elatine, Aldrovanda meg a 

 Salvinia kipusztulásának, a Naias mariná-éwak pedig a keszthelyi öbölben 1893. 

 július havában magam is szemtanúja voltam. A partfoglalás, lecsapolás és más 

 vízszabályozás rendesen a ritkább, kevesbbé szapora és ellenállani nem biró füvet 

 ejti áldozatul. 



De Balatonmellék flórája nagyfokú" megváltozásának még más bizonyítékai 

 is vannak. 



PoKORNY a kéthelyi mocsarak nagyszerű vízi vegetatióját dicséri.^ Ma a kultúra 

 az ősi vegetatió poriadékát itt is exhumálja és mint tőzeget használja el. 



Nagyszerű lápvegetatio virúlt és pusztult el a tapolczai és szigligeti völgy- 

 teknöben is, melynek összigetje Szigliget vára volt (lásd 19. és 22. fej.). 



A balatonmelléki változásokról és pusztulásokról különben a nép is tud. 

 Vindornya-Lakon 80 esztendős vezetőm volt, a ki elmondotta, hogy biz azelőtt más 

 volt az a rét, a hol most «turkát» (tőzeget) ásnak. Egy öreg anyóka pedig ugyan- 

 ott arról panaszkodott, hogy már nem talál keserű lóherét, a melyet azelőtt a 



1 Bouplandia 1860. 152- 53. old. 



