104 



Parti növény alakulása, víziből biológiai alapon. 



Az alantabb levő menták inkább lent örves, fent leveles alakok, a fölfelé 

 következők lent levelesek, s mennél feljebb vannak, a virágjok annál jobban füzé- 

 resedik és levéltelenedik a szártetején. 



A vízbeli vagy egész nedves helyen, a vízhez közel termo menta tapasztalá- 

 som szerint csaknem kopasz, sima és fénylő, mennél távolabb nő a víztől, annál 

 jobban szőrösödik vagy sürűszőrű, végre a szárazabb parton, mezőn, árok mellett, 

 kiszáradt legelőn vagy a hegyi patak mentén termő menta, kivált a Spicatae cso- 

 portból, sűrűn molyhosodik, tehát a hófehérke ruházatát ölti fel, hogy a nagyfokú 

 kipárolgás ellen küzdhessen. Ilyen Temesvármegye sivár homokján a Mentha Roclie- 

 liana Borb. et H. Br. 



A szétválás helyileg is, biológiailag is megtörténvén, az új alakoknak lassan- 

 ként újabb bélyegei keletkeztek, végre pl. a Gentilcs-\)ö\ kiindulva a Spicatae syste- 

 matikai fajai támadtak, mind a két csoportnak a szirma belül szőrtelen. 



Bele vonhattam volna fejtegetésembe példának a balatonmelléki Hipptiris-t is, 

 de vele tovább fejtegetésemet bonyolítani nem akarom. Megjegyzem továbbá, hogy 

 a parti ajakas fű között van végtől-végig, meglehetős egyenletesen leveles alak 

 {Lycopus, Glecoma hedcracea, Sculcllaiia galei-ictilata, Sc. hastifolia, Teucrium Pannó- 

 niáim stb.), a mely a Verticillatae mentának termetét tárja elénk, a Stachys palu- 

 stris^ a Spicaták-ét, a Prunella vulgáris a M. aquaticá-ét. Amazok a vízparti élettől 

 kevésbbé távolodtak el, a St. palustris meg a Prunella, a szellőporzással messzebbre 

 is elhagyja a partot. És ha így tovább keresnők a példákat, még sok jellemzőre 

 bukkannánk, a mel)' a szárazhelyi alaknak [forma xerophila) a víziből való kelet- 

 kezését igazolná. Száraz helyen az ajakas-virágú füvek közt a menták ismertetett 

 alakjainak megfelelőket szintén válogathatnánk. Ilyen a Marrubium vulgare, az ön'es, 

 a M. peregrumm a füzéres alak. Akadnánk régibb átalakulásokra s a fejlődésnek 

 más fokozataira. Ez sok faj keletkezésének a megfejtésére vezetne, kivált oly génusz 

 körében, a melynek ma is van vízi és szárazhelyi faja [Raniincnlus, Scrofularia/ 

 Veronica, sás). Sok természeti körülmény egybejátszott itt és módosította a vízi, 

 parti és szárazhelyi fajok eltérését. És ilyen positiv példákkal, nem kieszelt elmé- 

 letekkel kellene tovább haladni a fajkutatás terén. 



E példák nyomán a Veronica génusz Chamaedrys csoportjának a levél tövéből 

 fakadó virágzatját s a szár tetejének meddő levéllombját is kimagyarázhatjuk, azét 

 a növénycsoportét, melyet a magyar nép ördögcsipte y«-nek^ nevez, mert a szárát 

 virág soha sem tetőzi, hanem mintha lecsípték volna, rövid csúcsán csak meddő 

 levelek vannak s a termés létrehozatala egészen az oldalszervekre szorult. Egy 

 részök vízi (V . anagallis , V. acutifolia, V. beccabunga, 1'. Vclenovskyi, V. sc7itellata\ 

 más részök száraz helyen [V. chamaedrys) terem. A Alyriopliylhim verticillatum-tóX 

 valamint a Mentha verticillata-t6\ ez az eset csak annyiban eltérő, hogy a Chamae- 

 drys fajainak levelei tövéből nem magános virág vagy álörv, hanem megnyúlt 

 virágzó hajtás (fürt) keletkezik, hogy tehát ezért az il\ en Verofiicd-k szára ágasabb, 

 virágosabb, a főtengely tetején levő meddő leveles hajtás pedig a virágzó ágak közt 

 kisebb marad, mintegy elrejtődzik, hogy a szellőporozásnak ne alkalmatlankodjék. 



' Örveslevelü alakúi a S/acJtys köréből a St. alpiná-X említhetnök. 



'■^ A szárazhelyi Scrof. veriiaiis meg a >S'. percgrina a szár csúcsáig egyenletesen leveles, a 

 vízmcUéki Ser. nodosa meg a Ser. alata virágzata levéltelen. 



•'V. ö. még: A fogörömfü hazai fajairól, (Természetrajzi Füzetek 1898., 447. old.) és A nép 

 botanikai legendájából (Természettudom. Közlöny 1889. 504. old.). 



