Parti növény alakulása, víziből biológiai alapon. 



107 



radó talajon. A P. amphibium a leapadó helyen a víziből való alakulásnak a pél- 

 dáját ma is hirdeti. Ezt igazolja az irodalom is.^ 



Viszont a var. dilatatum a partiból való visszaformálódás kezdete, a 2. hetero- 

 soinuui a folytatódása vízi alakká. Végre a parti tönkremenetele után a beló'le 

 kivált fluitans győzedelmeskedik a vízben. Hildebrand kisérlcte a partit valóban 

 át is alakította vízivé. 



A Polygotium ampliibiinn a víziből való fejlődésnek teljes sorozatát azért nem 

 tárja elénk, mert nincs vízbe merült alakja (forma subniersa). A leírt fejlődése 

 azért csodálatos, mert a vízi és parti alak közt felötlöbb különbség van, mint sok 

 más kétségtelennek nyilatkoztatott faj között, továbbá azért is, mert a vízparton 

 több hasonló testvérfaja él {P. lapathifoliiim, P. persicarium stb.), kiszáradt, vala- 

 mint havasi réten pedig a P. bistortum terem. De ezek a fajok mind egytermetűek, 

 s köztük nagyon meg van szakadva a systematikai kapocs, úgy hogy a mai vagy 

 nem épen régi átformálódás egyikből a másikba lehetetlen. Annál eltérőbbek a 

 Polygonum Aviciilaria, a Hclxine vagy Fagopyrtivi stb. csoportjának fajai, noha 

 a virág egyezőbb (soktermetü génusz, genus polytypuiii). Az átformálódásuk tehát 

 már régibb, összefüggésök régebben megszakadt. 



A kéttermetü és kéttanyás alakulásnak II. nevezetes példája a mételyfü {Ma-- 

 silea), melyet az Alföldön Vésztő község határában figyeltem meg. A Balatonnál 

 nem terem. Levele kétpárú (négyágú). A Holt-Körösben a levélkéje szélesebb, a víz 

 színén elterül, a nyele hosszabb és gyengébb {^forrna ap7-icans Borb.). A mételyfü 

 a Körös partján zömökebb, levele merevebbnyelű, levélkéje kisebb és felfelé berzed, 

 mint leapadt helyen a tündérrózsa levele vagy összecsapódik, az élével inkább 

 lefelé néz, mint a lóhere levélkéi alvó helyzetben (forma dormitans, 29. ábra). Ha 

 a parti alak futó szára a vízbe ér, régi levele, akár a vízben, akár a levegőben las- 

 sanként tönkre megy, fejlődő új levelei pedig a víz szinén terülnek el, mint a ren- 

 des vízi alaké. Viszont, ha a víz leapadt, a vízi levél vagy az egész fü a sáros 

 fenéken elvész, de a friss hajtás végén új légi berzedt levelek támadnak. A kész 

 levél tehát maga nem bir átformálódni se vízinek, se léginek, sem a kéttermetü 

 göcsfűé, sem a mételyfüé; az új téranyaghoz nem bir hozzá alkalmazkodni, benne 

 nem tud tovább megélni, lianem a vízi vagy légi életmódnak megfelelő újat fej- 

 leszt, a másik megsemmisül. Ép úgy nem ismerünk példát, hogy a kész vízi fű 

 egyenesen, fokozatosan és teljesen állandó szárazföldivé, vagy a szárazi vízbelivé 

 tudna átformálódni. A Caltha cornatá t gyakran láttam víz alatt, de levélnyele meg 

 nem nyúlván, levele a víz színére nem bukkan, igazi vízi levél nem lesz beló'le. 

 Az átújulás a másik formából a vízben mégis hamarább véghez megy. A vízi 

 növénynek nagyobb az alkalmazkodó képessége. A szárazon ez lehetetlen. A szá- 

 razföld növénye gyakran klímásodni se bír, pedig ez nem jár médium változtatásá- 

 val, hogy várhatnók tehát tőle., hogy más médiumhoz, a vízhez hamaro.san alkalmaz- 

 kodni s benne természetszerű életet folytatni tudjon, hogy a szárazföldinek szánt 

 alapterv más közegben megvalósulhasson. 



A mételyfűnek parti alakulásakor még az is nevezetes, hogy boholyszőrezetét 

 jobban megtartja. Fiatal levélnyele meg a levél visszája hosszú szőrt visel, de 

 később lekopik, hanem a levéllemez izülete helyén gyakrabban visszamarad (var. 



' E. Schmidt: Einige Beobachtungen zur Anatomie der veget. Organe von Polygonum etc. 

 Inaugural-Dissert., Bonn, 1879., 2. old. — H. Hoffmann: Untcrsuchungen über Variation 1877., ,?0 old. 

 - Botan. Zeitung 1870. 20. old.! 



