Faiti növény alnkulása víziből biológiai alapon. 



109 



loimáról határozottan mondhatjuk, Iiogy vízi növényből keletkezett. Szárazon a leve- 

 lének olykor a felső része kezd széthasadozni, visszaesvén ősi typusára, a midőn 

 a vízben egészen sallangos-levelü lehetett (30. ábra). 



A felemás levél szárazon is kiképződik és pedig a pásztortáskáé majd mind 

 ép, majd kétféle, A Lcpidium perfoliatzim-nsk csak a felemás alakja állandósodott, 

 egészen épleveltí alakja nincs. 



Hogy miként alakúi a vízi fűből a sárosparti alak, szép példája tov^ábbá az 

 Alisma graniinifolium. Ez a Kis-Balatonban a vízbe merülve terem, levele^ pázsit- 

 nemű, szálas, hosszú és keskeny; de a vízben csak addig marad pázsitlevelű, a míg 

 a víz alatt van. A melyiknek belsőbb levele a vízből kiér, annak a lándsás lemeze 

 is kifejlődik, a víz színén elterül, úszik és egész 

 úgy viseli magát, mint a Potaviogeton-mik vagy 

 más fűnek «úgynevezett» úszó levele. Mintha a 

 levegő késztetné a lemez kifejlődését. így is 

 támad bizonyos tekintetben felemás növény. 

 Ilyen alakulás a nyilfű is (31. ábra). Vízi alakja 

 a var. vallisnei-iifolia Coss. et Germ., FI. Paris. 

 1845, 522. old., hosszú, csupán csak szálas 

 leveleivel, parti alakja a nyilaslevelű tőalak, de 

 néha ennek is csak egyik levélkaréja fejlődik ki.^ 



A víziből való alakulásnak esete a vízi 

 megnyúlt szár, valamint a parti törpült törzs 

 között is szembetűnő Legfeljebb az bizonyta- 

 lan, vájjon a kialakulás víziből vagy partiból 

 indult-e meg eredetileg. Tulajdonképen az idők 

 miriádja során már mind a kettő többször tel- 

 jesedhetett. E mostani alakulás azonban víziből 

 könnyen meggyőz, mert morfológiai bélyeg- 

 változtatás nélkül csupán a téranyaghoz való 

 alkalmazkodás. A víz a szárat megnyújtja, tehát 

 pl. a felemáslevelü Potaviogetoii hosszú szárán 

 a sok pázsitlevél messzire távolodik egymástól. 

 Virágzás előtt kivált vele tengődik a vízben. 

 Leapadt helyen a szár kurta marad, inkább 

 csak a felső keményebb leveleit látjuk, a különben vízbeli levél vagy lemeztelen 

 nyél kevés és egymáshoz közelebb marad. Sárban csírázva egész kurtaszárú, cso- 

 portos-levelű. A folytatódást tovább más vízparti füvön is megtaláljuk. Ilyen a 

 rokon Alisma, Sagittaria, Butovius stb. Ezeknek a lapos levélnyele meg a széles 

 lombja a sárban a csaknem semmi száron rózsásan szorul össze (31. ábra Z^), mind az 

 a kétféle levél, a mely a Potamogcton-x\?iSí hosszú szárán távolra szétoszlik egymástól. 

 Ugyanolyan lombozatú törzs a vízben megnyúlik, a sárban nagyon kurta marad. 

 Amaz állandósodott apostasis (nyujtódzás), emez állandó subcaulcscentia vagy kissé 

 helytelen régi szóval acaulescentia. Ez az utóbbi eset a sárbeli füvön különben is 

 gyakori, de csak az alsó czikkei maradnak nagyon kurták, a felső hosszúra nyujtódz- 



30. ábra. A tormának felső telén széthasa- 

 dozott levele (Pótfűz. 1893). 



' Morfológiailag tekintve, lapos levélnyél! 

 ^ Békésvárm. fl. 51. old. 



