Parti növény alnkulása víziből biológiai alapon. 



111 



nem ismeretes kéttermetű és kétlaktú (amphibiiis), azután felemás levelével a víz- 

 ben sütkérező (nataiis) életmódot, majd végre a vízbe merültet szokta volna meg, 

 a mint ezt a visszaformálódást Schenck H.' csak egyszerűen föltételezi, én a vízi 

 növények, különösen a Fotamogeton ismeretéből merőben alaptalannak vagyok 

 kénytelen kinyilatkoztatni. Egyszerű föltételezését, melyet semmi kísérletre és alapra 

 nem épített, czáfolni sem lenne szükséges. 



Hogy mennyi mindenféle változáson ment már keresztül a növény, annak a 

 nagy része a föld történetével együtt nagyon régen elmosódott. A mai növényeken 

 a növényvilág fejlődésének csak az utolsó stádiumát szemléljük. Hogy azonban a 

 szárazföldi Potamogeton, a minő most általában ismeretlen, vízivé formálódjék, 

 magamnak elképzelni tudom, de a természetben sincs semmi alapja. A föld törté- 

 netéből, valamint a növények systemájából csaknem biztosra állíthatjuk, hogy előbb 

 vízi növény volt, s mai tapasztalásunkból és példákból bizonyosabb, hogy víziből 

 alakult a parti növény. A vízi növény alakulásából egészen a parti alakig ma is 

 állíthattunk össze meggyőző sorozatot (lásd a 98. stb. old.). 



A lemerült víziből vízszintivé való alakulásnak, vagyis a Schenck állítása meg- 

 fordítottjának most is megvan a maga sora a természetben. Schenck az i. h. 41. 

 old. nem bírja elképzelni, hogy a lemerült keskeny levélből hogy lehet szabad 

 variatio útján széles levél, pedig ennek példáját éppen a Fotamogeton fajai közt 

 látjuk; itt vannak még, ha fokozatos áthidalás nélkül is, olyan felemás fajok, a 

 melyeken a vízbeli keskeny és vízszinti széles levél {Fotamogeton hetej-ophyllus 

 ScHREB.) egyesül. De a vízi lomb fejlődése is (19 — 20. old) természetszerűen czáfolja 

 Schenck föltevését. Tapasztalásból tudjuk, hogy fejlődik ki a pázsitlevelű Alisma 

 gi-aminifolium-h6\ a vízszinti levél, de Schenck i. m. 1. tábla 3. képe ezt a Sagit- 

 tarid-ra is igazolja (lásd a 31. ábrát). Kétségtelen, hogy a vízbeli fű szélesebb 

 lombja keskeny, tehát egyszerűbb után fejlődik. A keskeny levél a külsőbb, de a 

 belső szélesebb levél zöldellésekor már gyakran elpusztult. Az ősi fejlődésnek 

 sorrendje tehát az egyszerűbből s mintegy alsóbbrangúból a szélesebb, magasabb- 

 rangú felé több vízi növényen meg van örökítve. Megfordított degenerálódás ugyan 

 elképzelhető a kezdet ismeretlensége rovására, de a természetbeli tapasztalatokkal 

 nem igazolható. Hogy Fotamogeton pusillus-h6\ vagy F. interrupius-h6\ egyenesen 

 F. perfoliatus támadjon, ScHENCK-kel én is tagadom. Ezeknek más-más helyen, 

 eltérő körülmények között kellett keletkezni, nem egyenlő közt, mint Schenck 

 képzeli. — IVIég ha egy vízben képzelnők is keletkezésöket, rendkívüli változásnak 

 vagy eltérő esetnek kellett lenni, a mi annyi különbséget okozzon, a mennyi a 

 F. pusillus és F. perfoliatus közt van. A keletkezésűk se lehet egyidöbeli, később 

 hurczolódtak össze. Bizonyosan volt köztök áthidaló alak, de idővel kiveszett. - 

 Minek folyamodni a leszármazás megindulásának ismeretlen törzséhez, midőn a 

 Fotamogeton fajai közt a keskenyszálas, egyszerűbb, vízbe merült és ma elsődleges- 

 nek vehető fajtól a felemás és széleslombú alakokon keresztül a sütkérező formáig 

 a leszármazásnak megvan a fokozatos sorozata a víziből a légbeli alakulás felé. 

 E szerint a vízbeli keskenylevelű hínáralakból a széleslombú vízi vagy vízszinti faj 

 kiválása világosabb. 



A Fotamogeion-\\a\-í száraziból való keletkezésére nézve továbbá figyelemre 

 kell méltatni, hogy szárazföldi és vízi, kéttanyás, kéttermetű alakja sincs, a víz 



' H. Schenck, i. h. 39. 40, — Ludwig, i. h. 98. old. 



