112 



A vízi fű élete a szárazon. 



leapadtával pedig azt tapasztaltam, hogy a habrózsa és tündérrózsa a biharmegyei 

 Irázon és Kóton, a Potamogeton natans pedig hazánknak több helyén nem átala- 

 kulóban, hanem inkább pusztulófélben van, s ha a Potamogeton a víz apadtával 

 nem pusztulna el, inkább a légben, a sár fölött tengődik, a míg bir. Eló'bbi félig 

 légi leveleinek vízivé való visszaalakulását nem ismerjük. 



Xlll. FEJEZET. 

 A VÍZI FÜ ÉLETE A SZÁRAZON. 



Bizonyos helyről a víz leapadván, a sárban ott maradt növény alkalmazkodik 

 és küzd, a hogy bír, hogy életét megmenthesse. Egy ideig, leginkább ugyanazon 

 a nyáron elkinlódik ott a sárban, iszapban, mert a vízi alak szárazföldivé vagy 

 partivá egyenesen nem tud átformálódni, vagy ritkábban szárazi alak fejlődik belőle 

 {Polygonum amphibium, var. terestre, mételyfű). Időnként az eső, az áradás és a 

 harmat enyhíthet a sorsán, de a bekövetkező tél rendesen véget vet életküzdel- 

 mének, így látjuk a leapadt talajon küzdve olykor-olykor a Salviniát (Kót-pusztán 

 Biharvm.), a Polygonum amphibimn var. flíiitans-l, a békalencsét, a Callitriche-t, 

 Elatine-t, sőt a Marsileá-t búza, len közt, tarlóban is. Ha a megnyúlt szár maradt 

 víz nélkül, bütykeiből gyökeret ereszt, s szorosan hozzákapaszkodik a földhöz. 

 Mennyi nevezetes kérdés, kísérlet és eredmény kínálkozik itt a növényfiziologusnak I 



A leapadás kikeletkor, a vegetatio teljes ébredése előtt, vagy még tavaly őszön 

 is véghez mehetett, úgy hogy a kitelelt sarj vagy mag jut abba a kényszerhelyzetbe, 

 hogy növekedését, illetőleg a csírázását a vízen kívül kénytelen megkezdeni és foly- 

 tatni. Ekkor a megújulás elölről kezdődvén, a tavaly még vízi növény parti életmódra 

 kényszerül, s ez az egész szervezetén élénken nyilatkozik. Az iszapban vagy sárban 

 tengődő', máskor vízi növény most kurtaszárú marad, zömök-termetű, kissé föl is 

 emelkedik, sürűlevelü, légbeli sütkérező levelet nem fejleszt {Ranunculus aquatilis 

 var. succulentus Koch, Synops., I, 1837, 11 — 12). A méternél hosszabbra növő Pota- 

 mogeton natans a leapadt ísáros helyen (Eger mellett a baktai, továbbá a kazári 

 erdei [Nógrád] tóban) egy deciméternél alig nagyobb, a termete olyan, mintha a 

 vízbeli alakjának a víz színén lebegő részét a sütkérező levelekkel szakítottuk volna le, 

 lombjavesztett szára pedig hátúi szemlátomást pusztul. 



A földi Potamogeton életére nézve e nyáron csaknem természetes kísérleti 

 telepről közölhetek^tapasztalatot. Július 7-én Garam-Kövesd vasútja mellett, a le- 

 apadt lapos, nedves, harmatos helyen ott zöldellett a Potamogeton natans, P. hete- 

 rophyllus és hihetőleg a P. Zizii M. et Koch kurta szára néhány széles levelével. 

 Az elsőn 1 — 2 lemeztelen levélnyél, a másodikon kevés alsóbb lándsás levél látszik, 

 a harmadik olyan mint az első, tehát nagyobb és széleslevelü, ezenkívül néhány 

 kisebb lándsás levelet látni rajta, ellenben lemeztelen levele nincs. Virágnak vagy 

 bimbónak nyoma egyiken sem volt. Kíváncsi voltam a továbbfejlődésére s szep- 

 tember 3-án ismét fölkerestem, vájjon nem virágzik-e. Tovább nem növekedett, 

 több levele nem volt, mint július elején, nem virágzott, s az egész elsárgult. Egy 

 része azonban rügyéröl jövőre valószínűleg még kisarjadzott volna. Leapadt helyen 

 tehát a Potamogeton nem bir virágozni, hacsak a bimbó már előbb a vízben elő 

 nem képződött. 



