114 



A vízjárta nedves partmellék növényzete. 



XIV. FEJEZET. 



A VÍZJÁRTA NEDVES PARTMELLÉK NÖVÉNYZETE 

 (VEGETATIO RIPARIA). 



A vízpart növényzete, általában a mocsári növényzet, a sárban vagy a víz- 

 borította földben, mocsaras helyen gyökeredzik, de a füvének nagyobb része a 

 levegőben fejlődik. 



A vízjárta Balatonpartnak mai nagysága nem az eredeti diluvialis tóvíz keretje, 

 hanem Siófokon a Sióbozót, a Boglár, Csehi és Fonyód közt levő berkek (1. 90 — 91. old.), 

 a Nagy-Berek, a szigligeti meg a tapolczai lápteknő és más völgy a régi Balatontó 

 medrének nagy öblei voltak, s a tőzegkincs a Balaton hullámaitól felhányt homok- 

 gátnak köszönhető.^ Tihanynak sziget voltát a történelem. Szigetét, a mint a balaton- 

 melléki nép Szigligetet még ma is nevezi, a hagyomány, sőt az egyszerű szemlélés 

 is igazolja. Míg ettől az ősi időtől máig jutottunk, a vízjárta partmellék flórája is 

 sokféleképen pusztult és újra alakult. 



A tómellék növényzetének eredetisége tehát szorosan összefügg a tónak 

 őskori alakulásával és természetével, a part képződésével, szűkülésével és száradá- 

 sával, valamint a vidék változásaival, kivált az újabbkorú vízszint-ingadozásokkal, 

 melyet a száraz és a nedves évek okoztak. 



A mai parti flóra a legutólsó alakulás eredménye, a nagyterjedelmű ősvízpart 

 egykor gazdag vegetatiójának egyszerűbb maradéka. Összefügg vele az, hogy a 

 partmellék túlnyoniíj növényzete systematikailag és palaeontologiailag ítélve, valóban 

 sokkal régibbkorú. Míg a Balaton tava régi nagyobb vizének sok virágzó növénj^e 

 nem lehetett; leapadt és szikkadó öbleiben kiváltképen a nádas s azok a rostos 

 csátéféle füvek (Sauergras, sás, káka, iszapsás, lápszövö, tőzegcsáté, szittyó, gyékény, 

 békabuzogány, gyapjúfű), vízi pázsitok nőttek, a melyeknek részben átalakult tete- 

 mét ma mint tőzeget ássák ki. A nádnak, valamint a csátéféléknek ma is meglehetős 

 az az ellenálló és ősi terjeszkedő képessége, hogy bizonyos helyen leginkább egy^ 

 vagy kevés faja vonja be, mint egynemű zöld pázsit, a nedves tófenéket vagy a 

 leapadt partot (sásfét, zsombck) ; de a mint lassanként a száraz tófenék felszíne is 

 alakult és különbözőbb lett, más élénkebb-színű virágok, kivált kétszikűek is közé 

 vegyültek. Ez azonban csak lassan ment, sőt lassan megy ma is, mert a Balaton 

 partmellékén, talán Tapolcza kivételével, sehol sem találunk oly tarka és változatos 

 rét.vegetatiót, a minőt másutt, kivált az ország felvidékén. A partmelléki csátéfélék- 

 nek ez az ellenállása, lassú vált(jzása és keveredetlensége ősi szoros szövetkezetük 

 és összetartásuk bizonyítványa, mert a Balaton partmellékének kiválóbb és seregesen 

 növő füvei és kórói leginkább egyszikűek, tehát előtünésük korára nézve is ősieb- 

 bek, mint másutt a tarkább kétszíkűekből alakuló rétvegetatió. 



A Balaton tava mellékének egyik nevezetes jellemvonása tehát, hogy a partját 

 ősi (egyszikű) seregesen növő, ellenálló füvek gyepesítik, melyek maguk közé 

 eltérőbb-szervezetű újabb telepedőt nem engednek. A mióta a Balatonpartot és 

 ösöbleit az ember gondozza és szárítja, az újabb szabad nedves helyen vagy a 

 parton a tőszomszédságból mindig ez a sereges és ellenálló növényzet gyó'zedel- 



' Lóczy: Földr. Közlem. 1894. 146. old. 



