124 



A mocsári iiövényszövetkezet egymásra, következése. 



A mint a Balaton vize régi idők óta észrevehetetlen lassúsággal apad s a 

 feneke töltődik, a nád a sokesztendei ilyen vízapadás után lassanként beljebb hat 

 a vízbe, a nádas part külseje hasonló lassúsággal szárad, úgy, hogy végre ez a 

 föld a nádnak teljesen alkalmatlan, de a jó rostos és nehezen rothadó vagy pusz- 

 tuló ^íW-nak, csátefélék-nok (Sauergras), pázsit (Agrostis alba) stb. és más mocsári 

 kóró tenyészésére alkalmasabb lesz, azért ezek a nád-eló'készítette és elhagyta 

 földön, mint sorrendben harmadik szövetkezet (vegetatiólepel\ e magas pázsit nyom- 

 dokát követik. Minthogy a bakonyi part sok helyen a víztó'l kezdve jó meredeken 

 emelkedik föl, ez a sásos és csátés rét nem széles; nagyterjedelmü zsombékja 

 nincs, de Keszthely, Szigliget, másutt Boglár, Tót-Sz.-Pál és Vindornyalak körűi 

 még látni. A tapolczai medenczében bizonynyal nagyszerű volt, de elpusztult. Más 

 sásfaj elszórva követi a partnak ezt az övét, a Carex distans a legközönségesebb, 

 a C. pscudocyperus a vidéken a legfeltünó'bb. A déli part füvesedése most e har- 

 madik szövetkezettel kezdó'dik. Ez a sorrend néhol az égeressel egyesül, pl. Vas- 

 váron a Szent-Kút alatt. Itt a vegetatió háromrétű: a zsovibék fölött a nád, fölötte 

 az égerfaliget emelkedik. Ilyen hármas szövetkezést a Balaton mellékén nem lát- 

 tam; de a természetes kapcsolat példájául fölemlítettem. 



Az alvidéki tőzeget leginkább a nád levele, taraczkja és más hulladéka, a sás, 

 csáté és más pázsitféle (II. és III. szövetkezet) romlatlanabb részei alkotják s a bog- 

 lári gyapjas tőzeg-hen a növénydarab jó nagy, szétfoszlik és könnyen felismerhető. 

 A tőzeg különben nem mindenütt egyenlő jó, sokhelyt földes. 



A mocsári növényképlet negyedike szorosan nem válik el a harmadiktól, de 

 annyira mégis eltérő, hogy a nádastól kintebbre esik, s a sásnak jelentékeny részét 

 más élénkebb-szinü, inkább meszesföldi virágok szorították ki. vagy a földbe te- 

 metett tetemök fölött virultak föl. Kz a. tőzeges rét (pratum turfosum) vagy réti láp. 

 Mostani vegetatiója valóban a mult hamva fölött virít, s ha e réten járunk, a 

 régi vegetatiónak jobb vagy hasznavehetetlenebb tözegje süpped vagy reng alat- 

 tunk. Ilyen a tapolczai és szigligeti lápteknő, Kéthely rétje, a hol most tőzeget 

 ásnak, kisebb darabot itt-ott a bakonyi part nádasán kívül is lelünk. 



A tőzeges rétre következő ötödik képlet a süppedékes vagy semlyékes rét 

 (Moorwiese), azaz meglehetős nedves, vizenyős fűszövetkezet pázsittal és tarka virág- 

 szőnyeggel, de ez már el nem tőzegesedik. Keletkezése az, hogy a féligmeddig 

 vizenyős talajt ezek a kevésbbé tőzegesedő növények, megelőző tőzegesedö csáték 

 nélkül, foglalhatták el, vagy az elpusztuló tőzeges rét romján üthettek tanyát. Ekkor 

 a tőzeges fenék mélységbeli fúrással bebizonyítható. A hévvizi, keszthelyi, fenéki 

 és badacsony-tomaji rétek egy része ide tartozik. A süppedős réttől a szárasföldi 

 tarka réthez csak egy lépés van. A keskeny nedves part, a völgytelen hegység, a 

 szőllőtermelés stb. az ilyen rét alakulásának erős gátat vet, a bakonyi oldalon 

 kaszálórét leginkább csak a parton van. 



Az égeres meg a füzes, melynek inkább több faja mint a társak szövetkezete 

 van a Balaton mellékén, a náddal meg a zsombékkal való szövetkezéséről ítélve, 

 a harmadik szövetkezet után keletkezett a vizes-sásos helyen, míg ugyanabban az 

 időben, a jobban szikkadt csátés helyen, a negyedik szövetkezet győzedelmes- 

 kedhetett. 



Az északi part, mint ezekből látjuk, a befüvesedésnek több fokán ment 

 keresztül, mint a déli. De ha a déli parton a száraz homokgát után kintebb 



