A nádas vagy hozói. 



127 



velenczei tóban a nád sso7Hbék-]át, azaz külön kéveképen való növekedését is szem- 

 lélhetjük. Itt a nádas a templom felöl hegyi oltalomban részesül, de a Balaton víz- 

 tükrétől csaknem meztelen, itt-ott Onosma arcnarium és más gaz benó'tte homok- 

 mezó' választja el (lásd 65. old.) 



Én a nádas és nádatlan partot nemcsak a mai északi szél hatalmának és az 

 északi mederszél sárosiszapos, valamint a nyugoti meg a déli fenék homokos, söt 

 köves és általában kemény talajának tulajdonítom, a melylyel a hínár elterjedése 

 meglehetó'sen összefügg ; hanem ezen a nevezetes természetszerű okon kívül a part 

 nádas vagy nádatlan voltát a régikorú befüvesedésében is látom. Lehet, hogy a 

 somogyi völgyekben és síkon, valamint a Sió mentén is több nád volt mint ma, 

 de a kultúra, a földet máskép értékesítvén, régen elpusztította, az újabb fölcsöpö- 

 rödését pedig gátolja. Hiszen a balatonmelléki nép szerint könnyű a nádat kiirtani: 

 ha vízszintben lekaszálják nyáron, bizton elpusztul, legmélyebb-vizü termőhelyén is. 



A nádon kívül a parton alig van elmocsarasodás valaliol. A nádas egyforma 

 és kevésféle növényzetén kívül ma az egész partszegélyén másféle mocsári növény- 

 formatió nincs. Az a kaszáló rét, a mely a nádas meg a száraz part tetemesebb 

 emelkedése vagy talán épen a szöllők alja között, pl. a Badacsony tövében van, 

 a nedves friss földön növénygeograíiai jellem nélkül való fűvegyülék, a mely vizenyős 

 földön akárhol könnyen terem s alig tudunk közüle egy-két csak valamivel érté- 

 kesebb növényt emlékül a herbárium részére kiválasztani. 



A hol nádas van, sürün nö együtt, tömérdek száma csaknem egymaga ural- 

 kodik, más füvet nagyon félreszorít, csak alárendelt vegetatiója van. A víz szélét 

 egészen tele nővén, a vizes partszélt is teljesen elzárja és eltakarja, legalkalma- 

 sabban sajkáról lehet vizsgálni. A nád a szélárnyéki vizszélen rendesen r40 — 1"80 

 méternyi vízmélységig terjed. A száraz oldal felöl gyakran szövetkezik vele a 

 fodorsás [Glyceria aquatica L.), a víz felöl ritka a gyékény meg a káka (52. old.), 

 a nádas vizében pedig vízi növények (51 old.) húzódnak meg és élveznek külön 

 árnyékot és kellő védelmet. A nád karcsú derekára néhol a nagyobbik folyóka 

 csavargódzik s nagy fehér virágtölcsérjét a nagyobb világosságra így emeli ki a 

 homályosabb sűrűségből. A nádas szélén, vagy a hol a folytonossága megszakad, 

 a sókedvelő Scirpus maritimus káka gyakori. 



A nádtő tartós szívósságának tanúsága, hogy Arács magasságában, a vetés közt 

 alacsony nád most is nő, söt alacsonyabb nádat száraz lejtökön, út és szakadás 

 mentén is látni. Ez az, a melyet a budai szőUök közül Kitaibel Arundo aggerum- 

 nak (partlejtö nádja) nevezett {Addiíamenta 3. old.). 



A nádas környékének füvei jó magasak; a vízi muhar vagy kaszirva, a fodor- 

 sás, vad pántlikafű, a Calamagrostis litorea (ritka) és más pázsit, sok sás, Angelica 

 silvest?-is, Aster Pannonicus (ritka), Piilicaria dyseiitcrica, Rumex hydrolapathi, R. 

 limosus, R. crispus, ritkábban a R. odontocarptis, Lycoptis Ewopaeus, L. sublanatus, 

 Alisma, Scrofulaiia alata, Butonms, Polygonum atiiphibium tcrresti'e, P. lapathi- 

 folium, Inula Britannica, Melilotus dcntaUis, M. albus, M. officinalis, Epilobium hh'- 

 sutuvi, Symphytum officináié, Siuni latifolium, Veronica Anagallis aquatica, Lythrum 

 salicarmm, Galimn maximum, Malacliium aquaticum, nefelejts, Roripa amphibia, 

 h'is pseudacoriis, Solanum dulcamariim Senecio paludosus, Lysimacliia mtlgaris, 

 általában sok kardlevelű, elvétve Kenésén a Reseda luteola, mint parti gyom a 

 Setaria viridis is. Jobbadán az a fű váltakozik egymással, a melyet a partmellékró'l 

 a 1 17— 19. oldalon eló'számítottunk. Fenék nádasa körül a. Cicuta, Hippwis, Carda- 



