A Nagy- Serek. 



129 



mint egyébütt a nádasnak; általában az egynemű nádon kívül kevésféle füve van, 

 csak a szélén, a hol a verőfény jobban éri, élénkül meg jobban a virágtarkaság. 

 A berek vagyis nádas nem is növényzetének különféleségével és változatosságával, 

 hanem mint őskori növényképzödmény nagyterjedelmű egyneműségével, sokaságá- 

 val, monotonságával és sajátságos susogásával hat az emberre. 



A Nagy-Berek nádasa a leapadt fenéknek régi, de legutolsó növényszövet- 

 kezete. A somogyi völgyekben és tágasabb síkon, a míg természetszerűen jól ki 

 nem szikkadt, s a míg a szántó eke bántatlanul hagyta, legutóljára olyan vegetatió 

 virult, azután pusztult el, a minő most a Nagy-Berek nádasa, vagyis a somogyi 

 lapályok régebbkori növényzetének maradéka. 



A berket Kéthely körül, a régi rétség ősi temetőjében, a szárítás meglehető- 

 sen átalakította, a közönséges és nálunk ubiquista tavi növényei közül legfeljebb 

 a Scutellaria galei'iculatá-t., a Hippuris vulgaris-i., meg a Cirsium brachycephalum-o\. 

 említhetem meg. 



Érdekesebb a száraztalajú tölgy erdeje {Quercus Robur) fekete gyűrűvel, 

 zanótokkal, szederrel, az erdő talaján számos apró Galium Anglicum-maX. Több 

 érdemesebb füvet lehetett látni Sári és Tót-Szent-Pál nádasának szélében : Typha 

 angtisti- ct latifolia (gyékény), Cladiimi Mariscus, Stachys palustris^ Ranunculus 

 lingua, Cirsium brachyccphalum, Lycopus Eu7^opaeus, Scutellaria galeiiculata, Hip- 

 puris vulgáris, Sparganium ramosum, Pulicaria dysenterica, Urtica galeopsifolia, 

 Lythrum salicarium, Epilobium hirsutum var. adenocarpum, Sagittaria sagittaefolia 

 (31. ábra) és var. temiiloba. 



Egy helyen sajkával a nádas vizébe is jó messzire bele eveztünk, de a sárga 

 hínárvirágnál meg a békatutajnál egyéb a nádas vizében nem volt. 



A Berek nádasában több helyen tiszta víztükör is van fehér tündérrózsával, 

 habrózsával {Ntiphar luteum és A^. sericcuin), Ranunculus paucistamineus-sza.]. 

 PoKORNY a kéthelyi nagy csatorna mellett lelte az Urtica galcopsifoliá-t^ de a tőzeget 

 nem alkotó vízi füveknek, a melyeket a Bonplandia 1860. évf. 152. stb. old. dicsér, 

 nagyszerűsége ma már oda van. 



A Nagy-Berek nádasában a zsombék, a Carex stricia alkotta kéveszerű tőzeg- 

 tuskó is gyakori volt, tetején szép zöld pázsitkoronájával. A hol lehetett, legel- 

 tették, ma a nagy része a lecsapolással elpusztult. 



A Nagy-Berek ma a somogyi nép legelője, néhol a tőzegét ássák és használják. 



Kisebb-nagyobb yízmedencze és nádas ingovány a déli parton még több 

 helyen van, nevezetesen Fonyódfalú, Boglár és Csehi között (fonyódi bozót, Orda- 

 berek, Öregtó, Tarhány vagy Csehitó, Csehi berek), továbbá Lelle és Őszöd mellett, 

 valamint Szántód állomása meg a benczések majorsága között. Siófokon a Sóstó 

 és Sió-bozót. E helyek környéke nád és sás, vizében pedig már május elején a 

 fehér tündérrózsa, a kéttanyás göcsfü, a Roripa amphibia, a mérges boglárka 

 (Ranunculus sceleratus var. heterobios) stb. virít. 



A berek fája a hamvas fűzfa (rekettye, Salix cinerca^, továbbá az enyves égerfa. 

 Emezt ezen a vidéken, sőt túl a Dunán másutt is, berekJá-naXi ^ híják s ez a neve 

 e kis fának, a berek-nek helyi értelme nyomán, itt szülemlett meg. 



^ SziLY K.: Természettud. Közi. 1886. 346. old. 



9 



