A hövizi tündérrózsa Hévvízen és a megfejtése. 



137 



megítélés. Amannak a kutatásakor és czcijaira felhasználliatunk mindent, a mi 

 nyomra vezet és útba igazít s visszamegyünk addig, a mennyire csak lehetséges. 



Hogy mi tehát a lótuszvirág, arról műveló'déstörténetilcg, irodalmilag, nyel- 

 vészetileg stb. hosszasan lehet vitatkozni. Ámde ez a systematika szabályain nem 

 változtat. A systematikai faj név megállapításának határ van szabva. Ez a Linné 

 «Species plantarum»-a első kiadásának a keltje (1753) meg a prioritás azaz elsőbbség. 



Systematikailag a növényfajt csak Linné 'Species plantarum»-ának 1. kiadásától 

 számítjuk. Ez a faj megalkotásának elfogadott elsó' forrása. A mely növénynek 

 nomenklatúráját és faji létét ebből a munkából biztosra megállapíthatjuk, azt előbbi 

 munkákból, különösen a patres-ébó'l történetileg ugyan tanulmányozhatjuk, tanul- 

 mányunk szép eredményre is vezethet, de ez a «Species plantarum»-nak jól meg- 

 szilárdított nevén nem változtat, A régebbi forrás, leírás és jelölés vagy más magya- 

 rázat a fajt megvilágosíthatja, helyes megfejtésére rávezethet, a mint hogy Linné is 

 fölhasználta. De ha most az antelinnaeanus forrásokból más eredményre jutnánk 

 is, mint a hogy Linné valamely fajt meghatározott, ez legfeljebb Linnére háromlik 

 vissza, hogy nem pontosan járt el, de a faj neve marad. 



Fajnevet a « Species plantarum»-nál régebbi munkában tehát nem keresünk. 

 Lehet benne, mint a hogy van is, nagyon találó név, de ha Linné fajnévnek le 

 nem foglalta, vagy később más botanikus más új növény nevéül nem értékesítette, 

 a Linné előtt kelt, megfelelőbb név a már szabályszerűen megnevezett növényfaj 

 nevéül használatba nem vehető, valamint a későbben is máskép megnevezett növény 

 systematikai nevét félre nem szoríthatja, csak mint oda vonatkozó név (synonymon) 

 idézhető. Még ha Linné előbb jól értelmezett is valamely megnevezett fajt, de ha 

 a « Species plantarum»-ában kétségtelenül fölismerhető megvilágosítással más fajt 

 nevezett úgy, akkor nem az előbbinek, hanem a « Species plantarum»-ban leírottnak 

 van a léte biztosítva. 



A hövizi tündérrózsának már jóval Linné előtt több jellemző neve volt: 

 lotus Algyptia THEOFRASTUs-nál, PuNius-nál és ALPiNO-nál, lotos Aigyptios Herodotus- 

 nál, lohis Nilotica Plukenet-uóI és SxAPEL-nél ^ Nymphaea Malabarica RAius-nál és 

 MoRissoN-nál, de e neveknek a N. Lotus fölött systematikai elsőbbsége nem lehet. 

 Mind a lótuszvirágnak történeti neve, de nem systematikai neve. Különben foly- 

 tonos változtatás, felforgatás lenne a növényneveknek megállapított sorozatában. 



Szükséges másodszor a kétes faj megfejtése kulcsának a következő öt pontjával 

 megismerkedni. A kétes faj megfejtésekor mindenek előtt mértékadó Kerner Antal- 

 nak levélbeli közlése ' szerint az autor szava, vagyis a növény leírása, ezután a kép, 

 a melyet az autor is sikerültnek mond, harmadszor a növényfajnak az autor meg- 

 jelölte termőhelye, negyedszer az autor idézetei és csak ezután tekintjük ötödik 

 sorban az autor növényét. Kerner a specimen authenticum-ha.n vagyis az autor 

 növényének hitelességében nem sokat bízott, mert valóban több kézen vagy nagyobb 

 herbáriumban gyakran elcserélödött, összetévesztödött, vagy maga az autor is 

 összekeverte, vagy a leírt faj közé hasonló más eltérést is közzé tett, a mint pl. 

 WiLLDENOW herbáriuma igazolja. Az is bizonyos továbbá, hogy Besser, Reichenbach 

 páter, Bertoloni, Parlatore, Boreau, Schleicher, Schur, Schott és más gyakran 

 egész különböző növényt bocsátott forgalomba, mint a mely az eredeti leírásnak 



' Stapel: Theophrasti Hist. plánt. 1644. 4.=i0. old. 



- 1877. decz. 27. — Természettud. Közi. 1896. 43—44. old. 



