144 



Hogy ítéljük meg ezek után Vindornya laposát ? 



át lápnövényzet virult, ma a poriadékát mint tőzeget ássák ki. Már a közelebbi 

 időben és viszonyok közt hiiietöleg tözegmohája sem volt, mert ez most a meszes 

 vidéket, sőt hazánknak alvidékét is kerüli. Az alföldi mohának azonban még itt maradt 

 az utólja, az Aniblystegiuni riparium. Ma azonban ez és más nem gyümölcsöző 

 moha meglehetős alárendelt szerepet végez e medencze füvei között. Hihetőleg sokáig 

 ez a moha teljesítette itt a tözegmoha munkáját, úgy mint még nem régen az Alföld 

 ingó lápján és más mocsári növényképzödményén is. E moháról következtetve 

 tehát Vindornya a szárítást megelőző utólsó idejében alvidéki vagy ingó láp volt. 

 De mindég alvidéki láp volt-e Vindornya } 



Ha a hegyeknek régibb magasságára gondolunk, Vindornyának mai, utólsó- 

 idöbeli állapatát másfajta, talán sphagnumláp előzhette meg s az említett havas- 

 vidéki füvek ezen telepedtek volna meg. A Sphagnum-moha. eltűnvén, bizonyára 

 más tőzeglakó virág is elpusztult vele, de az említett havasvidéki öt lápfű, azután 

 az alföldi moha lápján is fenmaradt s a lassanként átalakúlt alvidéki-természetíí 

 lápnak is vezérnövénye lett, csak századunk közepe után tűnt el. Ilyen fű Tapolcza 

 körül a Scsleiia cocrulea, Prmiula farinosa. Ha a tözegmoha Vindornya meden- 

 czéjében soha nem lett volna, akkor a havasvidéki füveket a nem messze fekvő 

 stájer vagy osztrák havasból a madár hozhatta, s az analóg helyen meggyökeresed- 

 tek, állandók maradtak, s oly mohaszőtte láp vezérnövényei lettek, a minő kap- 

 csolatot ma, ily alacsonyságban és Alföld közelében, másutt sehol nem ismerünk. 

 A múltnak ezt a rejtvényét, valamint hogy nem a jégkor idejében ide sodrott 

 maradék-e, földeríteni, illetőleg bebizonyítani, ma csaknem lehetetlen. 



Vindornya havasi lápnövényeinek története megfejtetlenül, természetszerű titok 

 maradt előttünk. Ilyen értelemben hazánk szomszéd területei. Szlavón- és Horvát- 

 országot is beleértve, még ismeretlenek, tehát magyarázatot vagy megfejtést onnan 

 sem meríthetünk. Leginkább analóg vele a baktai tó Eger mellett, de ennek tőzeg- 

 mohája van, a sphagnetum jellemző Meesia longiscta mohájával, Cicutá-V2k\ Lh'osera 

 rotundifolia, Carex rostrata, Menyanthes trifoliata, Potaniogcton natans stb füvek- 

 kel, tehát a baktai tó inkább hegyijellemű. 



Vindornya lápja az alföldi és felföldi láp kiegészítő ismeretére is vezet. A 

 gyakrabban használt álláp vagy síkláp ^ és felláp (dombos láp) cinevezés nem 

 egészen jellemző, sőt bizonyos hiányosságot árul el. 



Megengedem, hogy a síkláp meg a közepén domborodó felláp Európa északi 

 részén kiválóan jellemző, de én hazánkban sok helyen úgy láttam, mind a felvidéki 

 sphagnumláp, mind az alföldi réti láp (síkláp, álláp) meglehetős sík, sőt Máramaros- 

 megyében az itt tcngersccni-nék nevezett jó nagyterjedehnü sphagnumláp nem- 

 csak hogy fel nem domborodik, hanem befelé mindég süppedöbb, s a közepén 

 rendesen álló víztükör csillog.'' Én a sphagnetum domborodását legfeljebb igen 

 csekélynek, vagy majdnem síkfelszinünek tapasztaltam, csak a Szemenik erdős 

 részének tisztásán láttam mintegy lápzsombék-o\., zsombékformán felemelkedő, 

 Sphagnum- és mo\\<i-(folytrichum)-a.\kotta. sok kúp forma dombot egymás mellett, 

 de részint az alkonyat, részint vezetőm szerencsétlensége nem engedte meg, hogy 

 ott tovább körülményesebben megvizsgálhattam volna. 



' Pokorny: Magyarország tözegképletei. Mathem. és Természettud. Közlemények II köt.. 

 1862., 80. old. 



Pallas: Lexicon XVI. köt. 350—51. old. 

 ' Mathem. és Természettud. Közi. XV. köt. 145 -46. old. 



