A vegetatio életkelléke s a, flóra, álta,láb!in. 



153 



kulás, a tavaszi flóra lenne az ide való, a mész körül van is ilyen, noha nem 

 gazdag. A forró nyár a tavasztól folytatódó egyenletességet megszünteti, hirtelen 

 pörzsöli a vegetatiót. Nyár végén és őszkor új vegetatió kezdődik, ha kevéstagú is. 



4. A magasság nem tetemes, a Bakonyt a magyar középhegységhez számít- 

 juk. Vidékünk a szántás-vetés meg a szőllötermelés régióján túl tetemesen nem 

 terjed, a növényzetnek a hegyi vagyis magasságbeli régiók szerint való kiképző- 

 désére a levegőben felfelé nincs talaj. A vegetatió helyi osztakozását a bakonyi par- 

 ton mégis láthatjuk s pedig gyakran a föld használata szerint. A part legmélyebb 

 része a nád után kaszáló rét vagy legelő, fölötte helyenként szántott-vetett mező 

 van, de a parti rétre egyenesen a szőllő (Badacsony, Ábrahám) is következ- 

 hetik. Másutt a gabonát a szőllötermelés váltja fel egész 250 mt. magasságig, innen 

 a sziklás, füves, bokros vagy kisebbtölgyes tető emelkedik. Délnyugat felé a kontinen- 

 tális száraz klíma jobban enyészik, a vidék, ha nem sokkal, de mégis magasabb, 

 azért a nyugati rész, kivált Keszthely környéke a legerdó'sebb. Itt az erdőnek a 

 hegymagasságbeli tagozódásából két öve van : a hegység melegebb tövében a tölgy, 

 a tótól távolabb és fentebb, a hűvösebb levegőtájban a bükk váltja föl (188. old.). 



5. A termőhely. Hogy a növényzet vízben, nedves laza földben és szilárd hegyi 

 talajban meg a levegőben növekedhetik, elegendő alkalma lenne a növényzet, 

 sokféleségének, de sem a víz, sem a part, sem a hegy nem változatos-tagoltságú; 

 tágas, terjedelmes és változatos völgye vagy más rejtekhelye nincs, a kevésvizű 

 vagy nyáron kiszáradó séd a hegyi patak fiatermelő erejét nem pótolja, azért 

 messzebb helyein is ugyanaz a növény nem nagy változatossággal terem. 



Ezek szerint a Balaton nagy vizének keskeny és nem nagyon magas kerete 

 tágasabbkörű flórának nem enged tartós megfelelő és zavartalan helyet. Míg a 

 keret a mostani alakjáig jutott, sok-sok változáson ment keresztül, a flórája job- 

 ban mondva visszavonult. A folytonos változandóság ma is tart, de inkább a 

 romlás, pusztulás számlájára kerül. A Balatonmellék flórája tehát, mint az egész 

 vidéke meglehetős tagozatlan, egyszerűbb, kivált mióta a partja tetemesebben szárad, 

 nem nagyon keveredett, azért az eredeti növényzetét, valamint a történelem ide- 

 jében meghonosodott polgárainak honnanvalóságát nem éppen nehéz megitélni 

 eredetiségére, a mennyire a mult homálya engedi, visszakövetkeztetni s a más- 

 korbelieket, máseredetűeket ki- és szétválogatni. 



De azért a három vármegyének parti részén növénytani szempontból ele- 

 gendő érdekességre bukkanunk, különösen pedig mint Közép-Európa s hazánk 

 legnagyobb tava a vízi növényélet biológiai kutatásának nagyon tanulságos helye, 

 bakonyi keretje pedig a magyar flóravidék mészhegyeit koszorúzó növényzetnek, 

 a magyar középhegységnek délnyugati íve és végződése. Itt az erdötlen lejtőnek 

 s a sziklás helynek van eredeti és régi növényzete, ép úgy mint Budapestnek. Ha 

 tehát a flóra tagjainak nagy változatossága nem is nagyon foglalja le időnket és figyel- 

 münket ; mégis helyi érdekén kívül a Balaton mint nagy víz és növénygeografiai 

 terület, flórahatárok találkozója érdekkeltöen emelkedik ki az ország flórájából. 



Bár a Balatonmellék flórája aránylag elegendőn gazdag és változatos, kivált- 

 képen pedig mint növénygeografiai tag nagyon tanulságos ; ha azonban mégsem 

 annyira kimeríthetetlen, hogy a botanikust időről időre huzamosabb kutatásra 

 magához csalogatná és bilincselné, oka az, hogy könnyen hozzáférhető, hamar 

 bejárható és a növényzete az utolsó fajig könnyen összegyűjthető. Bizonyos bota- 

 nikusnak tehát teljesen megfelelő vidék és flóra lehet. Ily könnyű kutatása miatt 



