A szÁrazparti növények szervezkedése. 



159 



pirosvirágú, de már áprilisban lombfakadás előtt nyílik ; az iszalag a fákra kúszva, 

 fehér virágát nyáron a magasban nyitja. 



Hogy a földhöz közelebb levő levegörétegnek a virág nagyságának megszabá- 

 sára határozott hatása van, bizonysága a hazánkban s a Balaton mellékén kétség- 

 telen őshonos és jellemző rekettye- és zanótcserje, melynek aránylag jókora virága 

 van, az aprólevelű alacsony Rosa spinosissima., de kiváltképen a Rosa Atistriaca Cr. 

 (^R. puinila L. fii). Ennek valamennyi rózsánk közt legnagyobb és legsötétebb piros 

 virága van, azért Rosa Gallica L. néven kertbe ültették és teljesedik. Levetlen 

 szárazas levele a helyi száraz viszonyokhoz alkalmazkodás, melyet örökölve más helyen 

 is megőriz. Rózsáink szirma a hegyen fölfelé fokonkint kisebbedik. 



A cserjék között a szömörcze, varjútövis polygam, a fűzcserje kétlaki. 



A füneműek nagy tarkaságából nem könnyű az alkalmazkodás jellemzőbb 

 példáit összeválogatni, nem azért sem, mert a terület, a melynek növényzetét ismer- 

 tetjük, középeurópai, a minőnek a vegetatióját a botanikus szeme leginkább meg- 

 szokta, a melytől való eltérést más vidéken kitüntetni szokta, de a mely közép- 

 európai flórának jellemét, épen mint megszokottét, kevésbbé kutatja. Az ilyen 

 alacsonyabb vidék mindenfelöl összesereglő növénynek könnyű szállást nyújt 

 {Dictamnus a Himalájáról, a szerbtövis Dél-Amerika pusztáiról, az Erigeron Caiia- 

 densis Kanadából, az Asclepias Syriaca, neve ellenére, Észak-Amerikából, a súlyom 

 Ázsiából, a Soria Syi'iaca Szíriából, a Wilckia Africana Afrikából, a pipacs Algériá- 

 ból stb.), úgy hogy nagyon bajos megmondani, van-e s melyik a Balaton mellé- 

 kének eredeti őshonos polgára.? keletkezett-e itt valaha virágzó növény, a mely itt 

 keletkezése óta fenmaradt volna, vagy itt keletkezett-e valaha az a szerv, a mely 

 most vidékünk növényeinek a föjelleme.'' 



A Balaton mellékének ezerfélénél több virágzó füvét nem is lehet egy vagy 

 kevés typusba összefoglalni, se a vegetáló része, se a virága alapján. Alig mond- 

 hatnók, hogy a most itt élő füvek eredetileg itt szervezkedtek volna, itt inkább 

 régóta összekerült vándorok. Az ősjövevények egy része elpusztult, más megszokta 

 itt a természeti állapotot, legfeljebb némileg átformálódott {Draba dcmissortim, 

 Hieracium Balatonensé). Annyi bizonyos, hogy a Balatonmeilék növényzete nem 

 egyidöbeli, sőt nagyon régi, újabb és egész új jövevények keveredése. 



Közép-Európában s a Balatonmelléken a fűneműek tetemes részének virága, 

 általánosságban véve, sem nem kiváló-nagyságú, sem nem túlságos apró, a vegetáló 

 szervek szine pedig élénk zöld. A kikirics vagy vetővirág meg a Sternbergia vidé- 

 künkön őszkor csak a nagy virágával bújik ki levéltelenül a földből, mintha a 

 virágját tüzködte volna valaki az őszi avar fű közé. Ez az őszi virágzás tulajdon- 

 képen már a jövő tavaszi kezdete, a tavaszi növények is gyakran lombtalanul, 

 lombelőzően virítanak, mint a kikirics, de némelykor ez is tavaszkor, a levelével 

 együtt virágzik (Colchicum vernale Hoffm. C. earinmn Borb.) ^ A tavaszi füveink 

 közt sok tetemesnagyságú virággal jelenik meg, mint a fehér sáfrány, a kökör- 

 csin, az Adonis vernalis, Ranunculus ficarius, Helleborus, hopyrum, Hepatica, 

 Primula acaulis, Anenione ranmiculoides stb. E nagyvirágúak némelyike szintén 

 havasi eredetről tanúskodik (kökörcsin), s a Helleborus dunietormn meg a Polygala 

 Balatonica Bécs hegyeiről leereszkedve lett túl a Dunán kisebbvirágú ; ugyancsak 

 a Dianthus subdiutinus a szegfüvek Carthusiani csoportjának virágkisebbedése. 



' Természettud. Közlöny. 1883. 541. old 



