A szárazparti növények szervezkedése. 



161 



losa, hanem a fűneműek közt a Verbascuvi Jloccosum., Berteroa virescens, Semper- 

 vivum raripilum. Eleinte mint védelem, ez a moholy is szükséges, később mint 

 tovább használatlan, nagyrészint eltűnik, vagyis a növény lekopaszodik. Némely fának 

 molyha vagy szösze jellemző : cserfa, fehér hársfa, Pruiius dasyphylla, pelyhes 

 tölgy. A mentáknak fokonként való molyhosodását lásd a 104. oldalon. 



A sovány föld meg a forró mediterrán vidék jellemzője az eltöviskesedés. 

 így fegyverkezik a kökény, galagonya, a gerliczetövis, rózsa, szeder, a Cirsium arvense, 

 Carlina stb., a Ruscus acideatus (tropicus, aztán mediterrán maradék), a Ceiitaurca 

 solstitialis, Lappula heteracantha, az ördögszekér, mint keleti vándor, de a szerb- 

 tövis délkeletről már másodhelyró'l érkezett hozzánk, előbb Portugalliában szállott 

 le a délamerikai hajóról.-^ A szúrós Cirsium brachycephahini csaknem bennszülött. 



A Vicia (kaszanyüg), Lathyrus (bükkön) kacskaringós s úgy látszik vissza- 

 fejlődő iszalag, mert már nem kúszik, csak kapaszkodik. 



A fák és cserjék a hideg évszakhoz úgy alkalmazkodnak, hogy tavaszkor 

 fejlődő lombjokat még jóval előbb a teljes téli nyugalomnál lehullatják és lomb- 

 talanul telelnek ki {lombvdltó \. lombhullató fák ; a télizöld a 155. old.). 



A fáknak és cserjéknek tavaszi kizöldülése, valamint az évenkint tövig elpusz- 

 tuló többnyari fű megújulása vagy kihajtása kikeletkor a kitelelő rügyből indul meg, 

 illetőleg fakad ki. De hazánk s a Balatonmellék flórájára nézve is jellemző, hogy több 

 kiválóan magyarföldi fűnek kitelelő tőlombja vagy tőrózsája (rosetta) van, mint 

 bizonyos havasi fűnek. A törózsa teteje (növekvő csúcs) vagy szárrá nyúlik meg 

 {Draba demissoruvi, kövi rózsa, Dianthus Hungaricus, sok pázsit, Linum dolomi- 

 ticum, Helichrysum arenarium^ Teticrium montanum, Alsinc, Iris}^ vagy a tölomb 

 alsó leveleinek tövéből fakad az oldalsó szár [Kiiauiia Pannonica, sok Poteníilla-ídi] 

 centralis rosettá-vaX^ a tüdÖfü). A Cerastium vulgatum meddő szára süi űlcvelü rövid 

 inda módjára viseli magát, a földbe gyökeret ver s új növény lehet belőle. 



A valóságos indáról való szaporodás is gyakori [Hieracium, ibolya, Ajuga 

 reptans, Lithospermmn purp., Gnaphalium dioicmn stb.). A szeder indája (tőhajtása), 

 valamint a Scirpus radicans (Vasvár, Soroksár) meddő hajtása is csaknem az inda 

 módjára viseli magát, szabad csúcsával a földbe furakodik, gyökeret ver, ívalakúan 

 görbülve másik végét is a földbe erősíti. Az Artemisia saxatilis, sok sás és pázsitfű 

 földbeli taraczkja hegyéről bocsátja levélrózsáját. A Dentaria meg a Saxifraga bul- 

 bifera-ró\, a Ranuiicidus ficarius-x6\ (12. ábra), a gumós perjéről rügysarj, az Allium 

 oleraceum-xóX meg az A. carinatum-xó\ hagymasarj, a Muscari-xíA meg az Ornitho- 

 galum-TÍA fiókhagyma válik le és új növénynyé alakul. A törpeszárú ibolya zárva- 

 porzó apró virágait egész nyáron fejleszti s a termését maga a földbe ülteti. 



Az el- és behurczolásra való szervezkedés a Balaton körül. 



A íegelő állat sok gizgazt összevisszahord, az úton és pihenő helyén elhullat. 

 A Balatonmellék alacsony és jószágjárta vidékén ebből egész sajátságos burján- 

 keverék támadt, s a jószág nyomát fel egészen a Bakonyig, valamint a hegység 

 belsőbb és felsőbb részéig kiséri. Ennek a kórónak és gyimgyomnak nagyobb része 

 a ruderális flóra (gazos hely, rom flórája) bojtorjános tagjához tartozik. Nem egy 

 növény, nem maga a bojtorján (Lappá Tourn., Arctium L.) ez, hanem egész bojtor- 



' A szerbtüvis hazája és vándorlása. Mathem. és Természettud. Közlemények. XXV. kötet. 



11 



