Az el- és behurczolásra, való szervezkedés. 



163 



A széthurczolásra való szerv a következő : 



A jószág a Galeopsis-l törékeny szárának darabjaival liurczolja szét. A virág, 

 illetőleg a termés örvei alatt levő szárdaganaton még ragadós szőr is képződik, vele 

 a kelyhes termésörv széthurczolódik. A Balaton legelőin jószágpihenő körül láthatni. 



Levele tövisével tapad a balatonmelléki Eryngium campestre (ördögszekér) 

 a Carlina, valamint a vad sáfrány is, de az elterjedésre csak akkor sikeres, ha a 

 leveles szárdarabon magvas ernyögomb vagy a fészekvirágzat is együtt van. 



A szerveknek más-másféle szőrformája is nagyon elősegíti a széthurczolást. 

 Puha gyapjával tapad a Balaton körül az ökörfarkkóró, a Salvia Aethiopis, a 

 Stachys Germanica gyümölcsös kelyhe, az Inula oculus christi gyümölcsöző 

 fészke. Kemény sertéjével ragad az Onosma sctosum, Echium, Anchusa Italica gyü- 

 mölcsöző kelyhe, a Crepis setosa vagy a bogács fészke, a Tordylimn, Ranunaihis 

 arvensis (41. ábra), Caucalis (40. c ábra), Myrrhodcs trichosperma, Cynoglossum 

 (51. ábra), Galium (40. e ábra), Bideiis, a Sinapis alba, S. orientális, a Sisymbrium 

 officináié termése. Az utóbbinak var. leiocarpmn-2i. ' ritkább, nem hurczolódik szét, 

 mert a beczöje nem ragad. 



Ragadós gömbös szőrével a Crepis capillaris, Cr. Nicaen- 

 sis, némely Cerastiutn, a Hypericum barbattan mirigyes virág- 

 zata, a Medicago falcata, var. viscosa, M. IVilldenowii, M. glome- 

 rata, M. varia var. adenocarpa hüvelye tapad. A növény miri- 

 gyes szőre a déli elterjedéssel gyarapodik {Potentilla arenaria 

 var. inhacrens, P. glandulifera, Knautia). Horgas szőrével vagy 

 ilyen sertéjével hurczolódik szét a mezei nefelejts (40. f ábra), 

 á Torilis, az Orlaya, Xanthium, Agrimonia (40. b ábra), Cír^am 41. ábra. A mezei bog- 

 (40. ábra), több luczernafaj : Medicago rigidula, M. minima, lárkav. ördögárpa szúrós 

 M. pulchella, M. elongata. A M. longiseta nagyobb sertéjével termésének csoportja, 

 a mediterrán vidéken még jobban tapad 



A bojtorjánnefelejts termése szélén levő tüskék vasmacskaformájú, 3 — 4-ágú 

 csúcscsal végződnek, a termés tehát könnyen horgolódzik. 



Szúró tövisével terjed a Centaurea solstitialis, a királydinnye, a maszlag (e vidé- 

 ken töviskes disznó) termése, a Crypsis aculeata virágzata burkának szúrójával. 



A Galium tricorne szárának hátragörbülő tüskéin kívül a szemölcsös termés 

 ágazatának széttördelődzése után görbült terméskocsányával is tapad. 



A hegyelevél-félék közül ragad a pázsitfélék kemény és szálkás pelyvája és 

 tokiásza {Dactylis\ vagy más ragadós serteszála (muhar), a bojtorjánpázsit, az éles- 

 mosó, a Phletim pratense stb. pelyvájának görbült vagy horgas sertéje, a Digitaria 

 ciliaris pelyvájának kemény sorszőre. A D. lineáris ritka, mert ilyen erős ragadója 

 nincs. A Sclerochloa dura hajlongós-tengelyű kemény kalászkája, valamint a Soria 

 termésszeme vagy termő ágdarabja szintén ragad, de hamar kiesik és az útmel- 

 lékén kel ki. A fészekpikkely horgával ragad a bojtorján (40. ábra), a hélyakút 

 (babtüske). 



Nevezetes terjesztője a pázsitfélék magvának a kemény ragadó szálka (arista), 

 pl. az útmellékén terjedő Aegilopson, a zabon, Ventenatá-n, B7-otmís-ía']okon, sőt 

 Br. squarrosusé csavargós is, s a tartós fúrakodáson kivül még más biológiai 



' De Candolle : Syst. nat. II. 1821. 460. (Sisymbr. leiocarpum Jordán, Diagn. 1864. 

 139.; Sicilia, Carolina merid., Teneriífa). 



11* 



