166 



Az el- és behurczoJásra való szervezkedés. 



Egy sereg balatonmelléki fának termését morfológiailag különböző-eredetű 

 zászló könnyíti meg és röpíti szét (43. ábra). Ilyen a nyírfa terméshártyája, a gyer- 

 gyánfa hegyelevelének hármas ikre. Ez a két fa helyenként erdőt is alkot (nyírves, 

 gyertyános, betuletum, carpinetum). A hársfa zászlója (virágburok, spatha), a körisfa, 

 szilfa (44. kép) meg a juhar termésének zászlója czélszerü szállító, de ezek a fák 

 legfeljebb kisebb ligetté sereglenek össze (iharos, hársliget, körisliget, szilos [v. ö. 

 tilos] vagy szilas = ulmetum). Közéjük illik a khinai eredetű szapora bálványfa is 

 számtalan zászlóstermésével. Az egérfa a fenyő tobozát utánozza (áltoboz), 



A hólyagmogyoró meg a Colutea vékonyhéjú termése hólyag módjára fel- 

 fúvódik, léggel telik meg, a benne levő mag könnyebben szállítódik. De e 

 két csinos bokrunknak a hólyagja a vízben sem merül le, tehát a csíra is védett. 



A fűzfa meg a nyárfa magva pelyhével terjed messzire, ez a forrása a 

 « kiszakadt a menyasszony dunnája* tréfás mondásnak. A szömörcze termése a 



pelyhes nyélen szóródik szét, az iszalag apró szemter- 

 mését a maradandó bibeszálból alakuló forgó segíti 

 szétterjedni. 



Nevezetes, hogy a kisebb erdei fák és cserjék 

 magva körül, álgyümölcs vagy maglepel (arillus), színe- 

 sedő húsos réteg képződik, a mi egyrészt feltüntető 

 szín, másrészt sokféle módon szintén az elterjedésnek 

 előmozdítója, sőt az állat belén átmenvén, kemény gyü- 

 mölcs ill. maghaja is inkább meglazul (szöllö, kökény). 

 Ilyen a vad almafa meg a körtefa, általában valamennyi 

 almaféle kis fa és bokor, valamennyi mandolaféle, a 

 csipkebogyó és szeder, a málna, a vad szőllő (az Ampe- 

 lopsis is), a semfűsemfa, a kecskerágó, egres, sóska- 

 bokor, somfa, vörösgyürű, a varjútövis meg a kutyafa, 

 a borostyán, bodza, fagyalfa, bangitafa, ikerke {Xylosteufu)^ 

 farkashárs, fagyöngy, madárlép, boróka. ^ Az amerikai 

 Ampelopsis quinguefolia-nak őszkor az összes lombja 

 piroslik a szőllőházon.^ 

 Az erdei füneműek között a bogyó szinte gyakori: spárga, gyöngyvirág 

 salamonpecsétje, csodabogyó (Ruscus), a csucsorka, nadragulya, Rubia, Cucubalus, 

 Arum. A Balaton erdeibe bevándorolt Carpcsium cernuum magrejtöje ragadós. 



A fűneműek közül a zászlóval könnyített termés gyakori a Balatonnál is: 

 a Polygala. a komló, a Polygonuvi dtunetorum, Thalictrum aquilegifoluun, Salsola, 

 Thlaspi, Aethionema, sok ernyős termése szélének vagy oldalának hártyás éle. 



A lóhere maradandó vitorlája az apró hüvely szétszórásakor nevének meg- 

 felelően működik. A laboda szemtermését a maradandó lepel mint könyvtábla 

 védi, de az elterjedésének is közbenjárója lehet. 



A galambbegy, Ceratocephala, Myarujfi termésében üres rekesz, mintegy 

 levegővel telt hólyag marad, az egész termés tehát könnyebbül, jobban terjedhet. 

 A Balatonhoz e füvek kétségtelenül behurczolódtak. 



' V. ö. Huszonöt és negyven bogyós bokor Alföldünk homokpusztáin; Erdészeti Lapok 

 1885. évf 1043- 45., 1886 337- 38. old. - Vierzig beerentragende Stráucher in den ungíu-ischen 

 Sandpussten; Deutsche Botan. Monatschrift 1886. 



- A vízi füvek közül így a súlyom szokott megpirosodni. 



a 



44. ábra. A szilfa zászlós 

 termése hosszant metszve, 

 közepén a mag, köröskörül 

 a röpítő zászlója, fennt a 

 magva felett a bibe csator- 

 nája (a) 



