Az északi és déli part ellentétessége. 



167 



XXIX. FEJEZET. 

 AZ ÉSZAKI ÉS DÉLI PART ELLENTÉTESSÉGE. 



Ha a Balatonnak csak a laposabb és nedves partját tekintjük, azonkívül, liogy 

 a bakonyi hegyes oldalon nád, láp és hínár nö, a déli nyíltabb part ellenben nádtalan és 

 hínártalan, sós és füves mező, lápja helyett berekje van ; más szembeotló' vagy tetemesebb 

 különbsége köröskörül nincs a befüvesedésnek. A part külseje és fizikai sajátsága egész 

 újkori. A nedves parton ugyanaz a nyirkkedvelö vagy sárkövetö fű nö csaknem 

 mindenütt, akár délen, akár északon A munkált föld gizgaza se eltérő. 



Merőben más azonban a növényzet a régibb, szárazabb, itt-ott terraszfor- 

 májú (Füred), terjedelmesebb és magasabb hegyeken. Az itt termő növény, bár 

 kis távolságra terem a Balaton vizétől, az alacsony nedves partra le nem eresz- 

 kedik vagy a lesodort magva és csírája a nedves földben mentetlenűl elpusztul. 



A nagy különbség a két part és növényzete között a geológiai korban gyökere- 

 sedik. Az északi part triászkori mészköve és dolomitja a Bakonynyal, Vértessel, 

 Gerecsével, a Pilissel meg a budai hegyekkel, melyeknek déli és délkeleti erdötlen 

 és sziklás lejtőin és tövében egységes, de nagyon jellemző növényzet uralkodik, 

 hamarább kimerészkedett a vízből és hamarább befüvesedhetett, számtalan vege- 

 tatió elvirult már rajta, régen önálló növényzete keletkezett. A déli part fiatal har- 

 madkori üledékekből áll, tehát a száraz két part növényzeti leple máskor, más- 

 képen, régibb és újabb polgárokból alakult meg. 



Az északi sokkal régibb part őskori (Il-od kori) szikláinak egy része még 

 megvan, ott málladozik és porladozik a víz tükre fölött. Ennek védelme alatt az 

 őskorból megmenekült eredeti vegetatió maradéka díszlik, körülötte és közéje ter- 

 mészetesen egész sereg líjabbkori növény keveredett, régóta tartós életküzdelmet 

 folytat vele, egy rész győzedelmeskedett is rajta, ezért a régi eredeti vegetatió 

 lassanként mindig pusztult s az újabbkori erősebb támadóknak engedett helyet. 

 Az őskori maradék, mely saját régi szikláin magát fenntartani és újabb támadóin 

 győzedelmeskedni birt, ma leginkább a másodkori sziklán, kődarabjai között és 

 porában, általában kis térségen virít, mint keskeny foszlány, beleszigetelődve a 

 szöllőtermelés meg az erdő övébe, a hol eredeti táplálékot és őskori életmódjának 

 kellékeit ma is leginkább megleli. 



A magasabb parton és lejtőn, a szöllőtermelés övében, mindenfelől kevere- 

 dett, szemlátomást újabbkori növény iparkodik kihasználni a földmunkálásból eredő, 

 nem éppen neki szándékolt előnyöket ; de a mint a szikláknak kapa nem érintette 

 tájékát elérjük, az eredeti dolomit flóra distingválódik az újabb keveredőktől. 

 Ezeknek a bántatlan őssziklák környéke épp olyan gyilkolója lehet, mint a dolomit 

 eredeti növényeinek a part nedves talaja. E szerint a száraz bakonyi part növény- 

 zete, valamint növényszövetkezete is változatosabb és többtagú. (153. old.) 



A déli part egyrészt lapos, nyílt, de Zamárdi és Szárszó közt, LöUe alatt és 

 Balaton-Szt-Györgynél van az északi partnál nem sokkal alacsonyabb vidéke vagy 

 magános hegye (Boglár, Fonyód). Később merült fel a neogén tengerből, jó része 

 alluvialis s minthogy völgyesebb, lapályosabb, nem sziklás, legeltetésre és munká- 

 lásra alkalmatos; közönségesen legelőt, rétet, sós mezőt (Fokszabadi), álló vizet, 

 berket, de leginkább szántott-vetett földet látunk. Néhol még a legelő földje 



