170 



Visszatekintés a száraz part fíórAjéira,. 



fenmaradás vagy menekülés helye, Erhaltungsraum) hozzáférhető. ' A kezdet örök titok, 

 a mult romja világos vagy magyarázható. Ma teremtó'désröl szó sem lehet, leg- 

 feljebb lassú, alig észrevehető továbbalakulásról. A mai vegetatio a régi változások, 

 a különböző kor és hely növényeinek és a generatiók végtelen sorozatának a ván- 

 dorlásából és életküzdelméböl menekült, vagy győztes töredéke, részint megújho- 

 dása, újabb fejlödménye s bizonyos helyeken való összesereglése. 



Mielőtt a Balatonmelléknek maihoz hasonló konfiguratiója elkészült, a növény- 

 világnak már hosszabb története folyt le, a fajok széttagozódása már messzire haladt, 

 a tengeriből édesvízi, belőle parti és földségi növény is alakult. A Balaton ősi 

 vidékére tehát már kész növények érkeztek, itt legfeljebb tovább formálódtak, az 

 őstypusok megsemmisültek, koronkint újabbak érkeztek és alakultak. Kezdetbeli 

 fajkeletkezésnek tehát a Balatonmellék aligha volt színhelye; nem itt volt a szerbtövis 

 és nefelejts teremtödése. Mai vegetatiója kétségtelenül nem itt csírázott ki legelő- 

 ször. Vízi füve se itt támadt eredetileg, még a 98 — 102. oldalon fejtegetett sorozat 

 sem, talán nem is ugyanabban a vízben vált ki egyik a másikból. Szerencsére 

 azonban a Balatonban a vízi fejlődésnek csaknem fokozatos lánczolata került össze 

 más vizekből. Egyik tagjának, a süllőhínárnak őse {J^íyriophy Hites Uxger) már a 

 harmadkorból, Radoboj vidékéről ismeretes. Csak azt tudjuk, hogy a Balaton 

 háborgó vizében, partján és mészkő-szikláin nevezetes vegetatiója volt, az Os-Mát- 

 ráéval megegyezett, kevés endemikusa máig is felmaradt. 



Ha mégis a Balatonmellék ősidejét kutatjuk, bár az Osbakony eredeti magas- 

 ságát, az őskeletkező helyhez való viszonyát, befüvesedését és más változását nem 

 ismerjük, nincs palaeontológiai maradvány; mégis a Balatonmellék a múltját 

 elég világosan hirdető emléktáj, csak a falára rovott néma jeleit kell megérteni 

 tudni. Az egész konfiguratiója könnyen érthető módon elárulja a régibb víztükör 

 nagyobb határát (v. ö. 91. old.); arról is hamar meggyőződünk, hogy a száraz part 

 füvének nagyobb része nem az ősrégi földben, hanem aránylag elég fiatalkorú talaj- 

 ban gyökeredzik. A mai viszonyok vizsgálatából és ítélgetéséből némit a múltra 

 visszakövetkeztethetünk. 



Midőn a mezozoos érában az Osbakony a vízből fölmerült, nyugaton és dél- 

 nyugaton szintén magas, de egyminöségtí havasok meredeztek, sőt már hazánk 

 északnyugati mésziiegysége (Eátra, Bükk stb.) is készen volt. A havasoknak szél- 

 sőbb tájain akkor vagy később már többé-kevésbbé eltérő fajoknak (species cis- 

 alpina, transalpina) kellett alakulni, tehát a Kárpátok más-más vidékén is. 



Az Osbakonynak, mint régen szigetnek a leapadó partján'' és tetején száraz- 

 földi fü megtelepedésének nyílott tér. Akárminö régen, már akkor is volt az élő 

 világnak költözködése ; működtek természeti erők, a melyek segítségével az új 

 talajra növény magva és csírája juthatott, s a melyiknek a hely és időjárás kedve- 

 zett, meg is honosodott. A bcfüvesedés nem egyszerre, rohamosan, hanem lassacs- 

 kán és szálonként teljesedett, s a hegy és szikla hosszú ideig kopáron vesztegelt. 

 A Bakony hegye a víznél és partmelléknél sokkal régibb lévén, flórája, kivált a 

 mészszikláké, kétségtelenül ősibb, mint a vízé. A geológia 3-ad korában már a mai- 



' BríNTHAM : Discours sur la géographie des étres vivants. Annál, des scicnces natúr. V. ser. 

 Xi. köt. .317. old. 



* ScHiiMPER : Palaeont. végét. IIÍ. 30ü. 



' Érdekes ősnyom nyelvünkben, hogy a part szó a mai víznek száraz keretét, de egy- 

 szersmind a valaha leapadt hegyoldalt is jelenti. 



