A Bsblatonmellék fióré,jiiTia,k őskora,. 



173 



melléki alacsony, leapadt karimáján a trópusi maradékból, a balkáni meg a havasi 

 növények leereszkedéséböl és más keveredésből az Európa déli partját körülkoszo- 

 ruzó sajátságos mediterrán flóra támadt. E flóra kiváló nevezetességeit, az örökzöld 

 fákat, mint bizonyosan tudjuk, már a történelemnek köszöni, ez is bizonyítja, hogy 

 a mai mediterrán flóra újabb keletkezés. Az Adria keleti partvidékén a balkániból 

 való alakulása annál lehetségesebb, mert a növényzete az olasz mediterrán flóra- 

 vidékétöl ma is jobban különbözik, mint a Balkán félszigetétől. 



Hogy hazánkból s a Balatonmellék területéről az ösbalkáni (déli) növényzet 

 régebben visszavonult, nem csak az európai ősi flórának inkább délre vonulásából, 

 hazánk klímájának szárazabbodásából, az ősi szebb vegetatió elpusztulása vagy 

 jobban délre húzódása nyomán gondolható más klímaváltozásból következtet- 

 jük, hanem abból is, a mit Kerner^ más magyarázatúl említ. Laibachtól nyu- 

 gatra két magános hegycsúcson a különben csak a Balkánon honos Daphnc Bla- 

 gayana terem, a színt' oly figyelemre méltó Potentilla Camiolicával, hangák közt, 

 nyír- és fenyőerdők közelében. Tirolban, Innsbruck havasainak déli lejtőin, keleti 

 Asti'agahiS-Í3.] s a balkáni flórának más jellemző typusai [Astragalus onobrychis, 

 Oxytropis pilosa, Doryciiium sericeum, Helianthemum jumanum, Rhammis saxatilis, 

 Ostrya carpinifoliaY lepnek meg, köztök az árva lányhaj [Siipa pciinata, St. capillata) 

 is, sőt balkáni vezérnövények gyarmata Alsó-Auszriában s Csehország észak- 

 nyugati sarkában is díszlik, tehát a balkáni (pontusi) flóra régibb korban sokkal 

 tovább terjedt nyugat és észak felé, mint a mai időben 



Az ajkai meg a pécsi kőszéntelep, a mely közé a Balaton esik, azt igazolja, 

 hogy a túl a Dunán már a másodkorban volt jelentékeny vegetatió, tehát az ekkor 

 már meglévő Bakony hegységén őskori vegetatiónak kellett alakúlni. Az volt-e az 

 első növénye, a mely ezeknek a régi szikláknak ma is vezérnövénye } Bajosan. 

 De hogy az a vegetatió, a mely ma kiválóan a Balatonpart meg a főváros hegyei- 

 nek mészszikláit takargatja, s mely részint a saját és bennszülött fajaival, részint 

 sajátságos szövetkezetével kiválóan c vidék jelleme, ha nem első növényzete lenne 

 is ezeknek az ó'sszikláknak, de minden esetre régikorúnak kell tartanunk, mert 

 másutt ismeretlen, a honnan ide juthatott volna. 



A míg a Balatonpart hegysége tetemesen nagyobb volt, mint ma, a mész- 

 havasok növényzetével való összehasonlításból, számos közös növényökbó'l, vala- 

 mint a Balatonmelléken ma is kétségtelen havasi vonásokból következtetve, a 

 magas régió növénye olyan lehet, a minőt ma a havasról ismerünk. A mai havasi 

 vegetatiónak terjedelme, Kernek^ vélekedése szerint, az őskorban sokkal nagyobb 

 volt, s a miocén időben a mai havasi növény nagy része már a havason élt.'' 

 A trópusi vegetatió ekkor már vagy nem volt a vidéken, vagy az alsóbb régióban 

 virult, avagy tünedező félben volt. Erre a hegység alsóbb régiójában olyan 

 növényzet kezdett megtelepedni és alakulni, a minő ma a mediterrán vidéken 

 virúl. Hatalmas változásnak vagy pusztulásnak kellett azután következni, sejthetjük 

 abból, hogy a Seseli leucospermuni meg a Ferula Sadleriana (Pilis, Torda) másod- 



' Az osztrák-magyar monarchia írásban, bevezető kötet 248. old. 



- Kehnek: Studien über dic Flóra der Diluvialzeit in den östlichcn Alpen ; Sitzungsberichte 

 d. kais. Akad d. Wiss. XCVII. Bd , 1-tc Abth. Wien, 1889, I. - X. Hcft, p. 8—9. Az itt említett 

 növények némelyike azonban véleményem szerint könnyen lehet behurczolt, a komlól)ükk meg a 

 csöves mogyoró (Gmunden) pedig régi ültetés. Nem szabad felednünk, hogy az ember a történelem 

 idejében az eredeti üsvegetatiót nagyon összr-visszakevcrtc. — ^ U. i. 22. old. 



