174 



A Bcblatonmellék flórájának őskora,. 



kori mészsziklán, mint másutt ismeretlen ernyős kóró, teljes rokonságbeli meg- 

 szakadásával fennmaradt, másutt elpusztult. A hegység alacsonyodásával a havasiak 

 része a Balatonnál lassanként megsemmisült, a déli és balkáni fajnak engedett 

 helyet. Más része a megmásúlt állapoton győzedelmeskedve fennmaradt, legfeljebb 

 bélyegeit némileg az új állapot szerint formálta. 



Túl a Dunán, Dr. Szabó József^ állítása szerint, a jégkor működésének megvan 

 a nyoma, s a dombozati viszonyok megfontolásából mind a Balaton, mind a Yelenczei- 

 tó méllyedményét, amott a nyugatról meredekebben, itt lankásabban lenyomuló 

 jégtömegek kivájó hatásának tulajdonítja. Hihetőleg erre támaszkodva mondja 

 Faller Károly, hogy »a Velenczei-tó, a Balaton szintén a glaciális korszaknak 

 jellemét viseli magán. «^ Ellenben György Aladár'* irodalmi tanulmányai nyomán 

 azt mondja, a jégáramlásnak a Bakonyban még nyomát se födözték fel, holott e 

 hegységet több geológus nagyon alaposan átkutatta. Paul és Tietze * szintén két- 

 ségbe vonja Pilar György véleményét, hogy Zágráb melegebb vidéken, a körül- 

 belül 1000 méter magas hegység tövén a gleccsernek nyoma volna 



így a Balatonmellék őskori flórája állapotáról és változásáról nagyon bajos 

 valami bizonyosat mondanunk. Amint azonban általában hirdetik, hogy Európa 

 hegységeiből és növényzetéből a jégkorszaknak hatalmas áramlásai sokat elkop- 

 tattak és elpusztítottak, ha ez a Balaton mellékét csakugyan nem is érintette, két- 

 ségtelen, hogy a jégkorszak éghajlata a jéggel el nem borított vidéken is érez- 

 tette a növényzetre a hatását. Hazánk nyugati hosszában a Veterna-holától (Nyugati- 

 Fátra) le a Bakonyon át a Balatonig, a Kalnik és Budapest közt, s tovább a flóra 

 hasonlíthatatlanul szegényesebb, mint a haza keleti oldalán. Gondolni lehetne, 

 hogy ezen az egész nyugati övön a Bakonyt meg a déli lejtőit is beleértve, a jég- 

 árnak nagyobb pusztítása is hozzájárult volna a vegetatió megfogyatkozásához meg 

 a hegység koptatásához, de egyéb észrevehető nyoma a jég pusztításának régen 

 elmosódott (hiány a 155. old.). A mint azonban a jégkorszak hatását hazánkban 

 sokkal gyengébbnek becsühk, mint északon és nyugaton, a Balaton mellékén a 

 2-od és 3-ad korban megalakult ősi flórát nyom nélkül nem semmisíthette meg. 



Ha valamely növénycsalád megteremtődésére, fajainak és génuszainak szét- 

 tagozódására és földrajzi elterjedésére egész korszak vagy korszakok szükségesek, 

 — s ez a természeti idők végtelenségéből ki is telik — akkor, hogy csak példát 

 említsek, volt idő, a midőn a Balatonpartnak s hazánknak más megegyező hegyein 

 az ernyősek, más időben vagy a magasabb hegyeknek más övén pedig almaféle, 

 rózsaféle, vagy vitorlásvirágú bokrok terjedtek és tagozódtak, inkább nagy masszájok 

 és sereges növésök volt, mint a fajoknak nagyobb száma és változatossága, ezért 

 a Bakony déli lejtőin, valamint a Pilíshegyen maradhatott fenn régi vezérnövény 

 és bennszülött, valamint az Alföldnek meg a környező erdőtlen lejtőknek rózsa- 

 féle és vitorlásvirágú apró cserjéiből is elegendő, sőt az almafélék közül több 

 olyan bokor, a mely ma még a Fátrának meg a Karsztnak mészvidékét is jellemzi. 



Minthogy a bakonyi part lejtőinek növényzete nem jelentéktelen-számú 



' V. ö. Dr. Szabó J.: A jégkorszak hatása Magyarországban; a magyar orvosok és természet- 

 vizsgálók Munkálatai XXIII. (1887) 234—35. old. 



Természettudom. Közlöny 1891., 572. old. 

 '■' Földrajzi Közlem. 1884., 6. old. 

 * V. ö. Földtani Közlöny, 1891., 13. old. 



