A Balatonmellék növényősei. 



179 



így van ez a vízben, valamint a szárazon is. 



A Balatonmellék nádasa, erdeje, tiszapamutja, hínárja sth. mind egy-egy pél- 

 dája az ősidőkből átszármazott vegetatiónak. Ilyen a tengeri hínár (59. old.) is. 



A Balaton partján, pl. Bogláron, gyakran láthatjuk a moszatoknak azt a szö- 

 vedékét, a melyet élő állapotában bc'kanyál-nnV, holt és száraz állapcjtában tisza- 

 pamut-nnk vagy vizi pamut-nzk nevezünk. Ilyen a vízi szikláknak zöld moszatkérge is. 



A zuzmók összeseregléséböl északon meg a havastetön a tundra vagy zuzmórcí 

 támad. Kévését Révfülöp hegytetejének tisztásain látjuk: Cladonia furcata Iluns., 

 Cl. pungens Ach. vézna pázsittal (Aira cayyophyLlea, Deschampsia Jiexuosa). 



A mohák összeseregléséböl alakult jó puha zöld mohagyepet általában ismerjük, 

 északon nedves íundrá-nak is nevezik, a száraz zuzmótimdrá-va\ ellentétben. 



Lika sovány kavicsos felföldjét az ölyvpáfrány a csarabbal vegyest ezer meg 

 ezer lombjával borítja el. Aljaznak vele. Az ősvilágban páfrányerdo, a surlókkal 

 és korpafüvekkai rokon erdőalkotó fák is éltek. 



A tobzosak közül a fenyves ma is ismert fenyősereglet, a tiszafa erdeit a 

 hagyomány szerint a történelem idejében irtották ki, a boróka a sovány hidegebb 

 lejtőn ma is alkot terjedelmes berek-iormdiúói. 



Bizonyos lejtőt vagy lapos területet, hol a pázsitoknak (sikárfíí, élesmosó, 

 árvalányhaj stb.) csaknem egynemű gyepszönyege, hol meg a sásé meg a tözeg- 

 csátéé szokott borítani. Futó homokon az egynyári Bromusok^ félig-meddig kötötton 

 tömérdek Festuca vaginata (Siófok, Csepelsziget) szokott összeseregleni. A bakonyi 

 lejtőn bukkanunk még kisebb-nagyobb bántatlan területre, a melyen az oroszlán- 

 haj {Stipa capillatd) mint szép szőke hajzat vagy oroszlánsörény hullámzik. A 

 Triglochin-mezöt lásd a 125. old. (V. ö. 33 — 34. old.) 



A búza, rozs, zab és árpa, ha egyenként és elszórva nő, nem ösztönözte, 

 meg nem tanította volna az embert a földmüvelésre és a gabonatermelésre. Ezek 

 a ma vadon ismeretlen termesztett gabonanövényeink bizonyosan seregcsen nőttek, 

 így mutatták be hasznukat az embernek, hogy aztán munkája árán nemesítse. 



Az álló víz felszínét a békalencse, mint zöld födél egészen elboríthatja. 



Társas növények csoportja a Balaton lejtőin a messzire sárgálló Cytistis 

 Austriacus alacsony cseplyéje, a tömérdek vasvirág piroslása, az Orlaya grandi/lóra 

 fehérlése, a víz mellett a menták, a leapadt helyen az Inula Britannica^ a kescrü- 

 füvek, a farkasnyíl, Füred lesöpört száraz legelőjén az Euphorbia Fannonica nevü 

 kutyatej. Siófok száraz helyein az Euphorbia Gerardiana, homokján a szamárkenyér 

 vagy forgácsbirka, tanya körül a csalán, az ökörfarkkóró, ház körül a S(jk laboda 

 {Atriplex és Chenopodiurn), útszélén a honosságot hazudó délamerikai szerbtövis. 



Ezeket és más ilyen növényeket általában hódítóknak {plantae expugnantes) 

 nevezhetjük. Rendkívül szaporák. Rövid idő alatt töméntelenül, csaknem hihetet- 

 lenül gyarapodnak s kivált üres vagy leapadt nagy térséget nagyon hamar benépe- 

 sítenek. Legtöbbjének a geológiai megjelenését (moszat, moha, páfrány, egyszikű 

 stb.) is megállapíthatjuk, tehát a növényzetnek meglehetős ősi életmódját tárják elénk. 



Eleinte, ezeknek az ősibb (moha, fenyves, egyszikű stb.) növényeknek keletke- 

 zésekor kevesebb volt a növénycsoport meg a növényfaj, mint ma, a növények 

 systemája akkor még szintén szűkebb-terjedelmű volt. Lehet, hogy akkorában a 

 termőhely is kevesebb és egyszerűbb volt, a kevesebb faj hódítása elé sem más növény, 

 sem a természet sok és nagy akadályt nem gördített, tehát a hódító növények eleinte 



1 ü* 



