A flóra, változása, a, hegység kopásával. 



187 



kezdődött. A növényföldrajzi következtetés szerint ekkorában hazánk hegyi növény- 

 zetének olyannak kellett lenni, a minőt ma a havas csúcson ismerünk s kevés 

 változással alpesi flóra maradt. Az alacsonyabb helyre új polgárok érkeztek, a régi 

 fű része többé-kevésbbé megváltozni kényszerült, sőt hibridálódott egymással. 

 A Fátra meg az Ösmátra megegyező szikláin sok testvérfű oly kölcsönös viszonyt 

 árul el, hogy eredete vagy a síkról a havasi régióba emelkedésből vagy megfor- 

 dítva a havasról az alacsonyabb vidékre való leereszkedésböl és átformálódásból 

 magyarázható. Ez az, a mit (írisebach ^ helyi analógiának nevezett, pl a Jiinipcrus 

 communh^ gyalogfenyö lent, a Juniperus nana., törpe boróka a csúcson ; a Draba 

 demissorum a Balatonmellék dolomitszikláin, a D. lasiocai-pa a Fátra magasabb 

 hegyein. Az átformálódás mind a havas csúcson, mind az alvidéken létre jöhetett, 

 ekkor tetemesebb faji különbség állott be [Saxifraga tridactylites a Balatonnál, 

 6". adscendens a havason). Hogy hol támadt eredetileg az átformálódás, azért nem 

 tudjuk, mert a havasról a növény később is leereszkedhetett. A felhurczolás ritkább, 

 pl. újabban a Ceratocephala testiculata Svajcz havasaira (Grósz Lipót exsicc.).-' 



Akárminő magas volt eleinte a Balatonmellék vagy más tájunk ősbércze ; 

 akárminő erdeje és növényzete volt legyen is eredetileg : a természetben uralkodó 

 folytonos változás során állandóság itt sem maradhatott, sőt a harmadkornak szá- 

 mos földváltozása az egykorú növények életében és elterjedésében is jelentékeny 

 változásokat idézett elő. 



A Kárpátok bérczeinek ez időbeli növényzetében ezenkívül a jégkor is neve- 

 zetes változást idézett elő. A diluviumnak jégkorszakában Európa északi része majd- 

 nem általános jégburok alá került, a mely egész a Kárpátok aljáig leterjedett. Az 

 eljegesedés, valamint a Kárpátok magasabb részeiben a jégáramlás sem volt olyan 

 nagy, annyi s oly tetemes változást sem idézett elő, mint Németországban, a hátra- 

 hagyott nyoma azonban máig is kiolvasható hazánk növényzetéből. A jégkorszak 

 hatása a Kárpátok nyugati részén erösebb volt, mint kelet felé, amott nagyobb 

 rombolás és változás történt. Ennek megfelelő tény lehet az, hogy a nyugati havas 

 vidékünkön, még a Nagy-Tátrán is^ a növényzetnek kevesebb a változatossága, 

 eredetisége, fajbősége és bennszülött faja, mint a keleti lánczolaton. A jégkorszak- 

 nak vérmes barátja azt a tömérdek követ, a melytől a Veterna-hola völgyei csak- 

 nem járhatlanok, könnyen a jégáramlás hatásának tulajdonítaná, de lehet a letarolt, 

 erdőtlen tetőiről és felsőbb régiójából a rohanó víz sodorta le. Lehet, hogy a kár- 

 páti flórának az az éles választéka, a mely a Hernád, Tárcza és Poprád vize táján 

 kezdődik, részben az eljegesedés hatásának is tulajdonítandó. A Kárpátok bérczein 

 t. i. már a harmadkorban díszlettek azok a flóraelemek, melyek hazánk növény- 

 zetét az Alpokétői ma is megkülönböztetik, a melyeknek elterjedése vagy rokon- 

 sági kapcsolata ma inkább délkeleten, a Balkánon, a Kaukázuson, sőt Ázsiának 

 más hegyén is van. A Kárpátok nyugati részének flórájában természetesen a nyuga- 

 tibb fekvés is dönt, de a jégáramlás is sok vezérnövényt és jellemző fajt alacso- 

 nyabb vidékre juttatott, a hol vagy elpusztult, vagy mint helyi analógia átalakult. 

 A magas vidékből lesodort ritkább növények helyén azután közönségesebb növé- 

 nyek telepedtek meg, mint ma is, akárhol, akár vízparton, akár fölbontott jó kötött 

 földön, akár a kiszántott láp stb. helyén az új megtelepedés ilyenekből keletkezik. 



' GííIsebach: Die Vegetation dcr Erde I. 7. old. 

 - Termcszcttudom. Közlöny 1898. 445. old. 



