190 



A balatonmelléki vegetatió keveredése. 



vidéken, A népek átvonulása, megtelepedése, a földmüvelés és többféle közlekedés 

 előtt flóránk egyszerűbb, keveredetlenebb, egyenletesebb és eredetibb volt, mint 

 ma.^ Az erdősítés és faültetés előkészítette a melegebb vidéki füvek meghonosodá- 

 sát. A mostani nagy változatosság és tarka keveredés a lassanként folyó beköltözés 

 és behurczolás eredménye Sok növény, mint becsempészett vagy bevándorolt, 

 tehát mint kétségtelenül nem ide való, hazánk s a Balatonmellék flórájából nagyon 

 kirí. [Centam-ea solsiitialis, Verbéna officinalis, Impatiens noli tangere stb.) vagy a 

 hazai honosságot jól tudja színlelni (konkoly, pipacs, Onagra biennis^ Antirrhinum 

 orontium, búzavirág, Adonis foenicea, Crepis rhoeadifolía, Anthemis Ruthenica stb.), 

 s hazai őspolgárságát legfeljebb azért nem feszegetjük, mert a beköltözést és meg- 

 honosodást történelmileg igazolni nem tudjuk. A keveredés ritka földön függ 

 annyira a történeti eseménytől, mint hazánknak részben nem is nagyon régi alvi- 

 dékén. Itt és az Alföldnek a hegyről lesodort friss talaján, tehát hegyi földben, a 

 meleg alacsony vidéken, az idegen fű könnyebben meghonosodik és szétterjed, 

 mint másutt, kivált a havas hatása alatt levő tájon. Innen vonúl tovább a meg- 

 honosodás, s Alsó-Ausztria, Morvaország s részben még Csehország flóráját is 

 gazdagítja. 



Az a régi és eredeti növényzet tehát, mely az embernek itt lakta és járta- 

 kelte előtt természetes úton-módon ide került, lassan-lassan a beköltözött másvidéki 

 fajokkal bővült. Az újabb gyarapodás folytán az őspolgárok némelyike el is pusz- 

 tult, míg végre a flóránkban lassanként nagyobb változatosság és tarkaság keletkezett. 



Mostanában a franczia botanikusok hadi csata után összeszámítják, hogy a 

 következő évben a csatamezőn micsoda új növények sarjadzottak ki.- így kellett 

 volna ezt régen feljegyezni, s a növényzet változatait a történelmi eseményekkel 

 összevetve vizsgálni. Ha az ősmultba, a történelembe vissza tudnánk látni, egészen 

 máskép írnánk le a mai növénytakaró megalakulását. Ha hazánkban minden csata 

 és átvonulás idejében lett volna botanikus, a ki a flórának ilyen bővülését annak 

 idejében följegyezgette volna, világosabb lenne előttünk, hogy flóránknak jelentékeny 

 része és sok érdekessége a történelem idejebeli behurczolódás. 



Az idegen és bevándorolt növény egész szervezetével, sajátságos magavisele- 

 tével, az elhurczolást megkönnyítő vagy könnyen eláruló tagjával, bizonyos, gyak- 

 ran elhagyott vagy gazos helyen csak szálonként való növésével, szaporátlanságával, 

 gyors elő- és eltűnésével a gyakorlott vizsgálónak hamar szemébe tűnik és gyanús 

 lesz a hazai jogos polgárok közt, vagy bizonyosra elárulja, hogy nálunk eredetileg 

 jövevény. Mintha a honos növények bizonyos ellenállást tanúsítanának, a jövevény 

 beköltözésekor azonnal közéjök nem keveredik, velők szoros biológiai szövetkezetbe 

 nem lép, hanem elég hosszú ideig a vidéken határozatlan helyeken kóborol. Gyak- 

 ran a gazos, elhagyott, átalakított vagy munkált földön, melyet a honos fű inkább 

 kerülni szokott, a felbontott talajon, az útfélen, romon, kiégett tűzhelyen, kőfalon 

 stb., tehát a vidéknek nem a bántatlan földjében gyökeredzik meg beköltözésekor 

 az ember nyomdokát kisérő idegen vándorfű. Míg a keményebb termőföldhöz, a 



' Flóránknak ezt az egyszerűbbségét csak a körülbelül mai klímára és talajviszonyokra értjük, 

 nem a midőn más klíma alatt egész másforma fák és növények takarták hazánk hegyeit. 



^ Franchet: Sur une fiorula adventice observéc dans le departement de Loir-et-Cher en 

 1871 et 1872, Bull. soc. bot. Francé 1872, séances p. 195 202. Ascheksok, Botan. Jahresb. 1874. p. 

 1105 — 1106, Verschleppung von Pflanzen in Folge des Krieges von 1870 - 71 in Frankreich; 

 csinas ö.sszeáilítás. Term tud. Közlöny 1872. 355—56., 1876, 244—45. old 



