A balatonmelléki vegeta.tió keveredése. 



191 



vidék nap- és évszakához, az odavaló növénypolgárokhoz hozzászokhatik és velők 

 szövetkezetbe léphet, addig sok idö telhetik, s a meghonosodás nem ritkán jó 

 hosszú ideig tart. 



Budán pl néhány növény máig is csak azon a helyen terem, a hová a török 

 ültette (török pirosító = Peganuni Harmala^ fügefa) vagy a magvát elszórta 

 {Sisymbrium Loeselií). Több ilyen behurczolt növény csak a Sz.-Gellérthegy körül 

 vagy rajta terem [Medicago orbicularis, Calepina Corvinig, Silene flavescens, Papaver 

 hybridum). A Digitális nova Winterl {D. lanata Ehrh.) a békásmegyeri Csillag- és 

 Rókahegyró'l nem terjed a főváros felé, csak ott néhol a réti fű közé keveredik. 

 Az Elymus crinitus^ var. microstachys, Galium tenuissimuni (Pomázon is), Xeranthe- 

 mum cylÍ7idraceum Sz.-Endre mezőire a szerbbel vagy a törökkel behurczolt fű, 

 de sem ez, sem a Feshica mym'us Pomázról nem lép a főváros határába, — a 

 háromféle pemetefű ma is ott van Arács előtt (a szeretetház táján), a hol Kitaibel 

 idejében ; a Medicago rigidula Tihanyról, az AUium atropurpuremn Füredfürdő kis 

 dombjáról, a Cirsiuvi platyonychinuni Keszthely környékéről, a Scutellaria Coliimnae 

 Sz.-Király bokrai közül, a Carpesium cernuum Szigliget erdejéből, a Lepidium gra- 

 niiydfoliuin Túl-a-Dunánról nem igen terjed kelet felé. Látni való, hogy némely 

 növény a maga erejéből nem, vagy lassanként terjed, kivált a melyiknek földrajzi 

 terjeszkedését szervezetének bizonyos morfológiai alakulása meg nem könnyíti. 



Nem mondhatjuk, hogy a behurczolt idegen növény fölismerésének minden- 

 kor valami biztos karaktere lenne, de gyakran az egész szervezetjökről lerí az ide- 

 genség, sőt az elhurczolásra szervezkedhetik is (161. old.), vagy a termőhelye külö- 

 nös, egymaga vagy sajátságos serege húzódik meg rajta. Tény, hogy a gyakorlott 

 szem a jövevényt könnyen fölismeri, s melyet vagy a minőt Kerner tartott jöve- 

 vénynek, én előttem is ez van ilyen gyanús színben. 



A Balaton mellékén meghonosodott Althaea paliida, Malva alcea, Lavatera 

 Thuringiaca virága akkora, a minő nagy más idevaló fűnek nincs. A Salvia 

 Aethtopts, Gypsophila paniculata, a Vaccaria grandiflora stb. sajátságos, ördögszekér- 

 forma elágazásával, az Allium atropurpureiim sötétpiros nagy virágernyöjével, a 

 szerbtövis fájdalmasan szúró sárga töviseivel, a maszlag szúrós terméstokjával, a 

 kender, Dictamnus., Chenopodium botrys, Coriandrum, Bifora erős bódító szagával, 

 a Vaccaria meg a Dictamnus tokgyümölcsének sajátságos szétrepedezésével, a Stachys 

 Germanica meg a Salvia Aethiopis sajátságos gyapjával elüt a Balatonnál honos 

 valamennyi más növénytől, az említett bélyegek más vidékre, más hazára vallanak. 



Fölismerésökre továbbá főleg az alapos növénygeografiai ismeret is rávezérel. 

 Ha tudjuk az ilyen kétes növény terjeszkedésének hol a földrajzi czentruma, 

 és systematikai széles rokonsága, s ebből egy faj elszakadva, kis területen, talán 

 kevés számmal is jelenik meg, az ilyen fű gyakran idegen jövevény. A földrajzi 

 elterjedésből tehát sokat következtethetünk. 



' Az Elymus (vagy Cuviera) capní mednsae és E. criniius közt elegendő faji különbség 

 nincs, lehet az előbbi is Keletről terjedt el Európa déli ré.=zén. Fajtáik megkülönböztetésekor 

 ScHREBER szava «spiculis scabris» a kiindulás, tehát az érdeskalászúakat kell az E. crinitus alá 

 osztani, a simakalászúakat az E. caput medusac alá A mienk mint var. microstachys Borb. (Xtx- 

 mészettud. Közi. 1897. 378 jul.) a Cuviera crinita alá helyezendő, habitu graciliore, humiliore, 

 spica minőre, involucro magis patenté (cfr. Vclen FI. Bulg. 626, var. minor Velen. Suppl. 1898 

 301 ; Cuv. caput med. var aspera Simk. Pótf. 1897. novemb 232), sed non horizontaii, spiculis 

 minoribus scabris, latioriijus quam in C. capilc medzcsae. A keleti typust Hausskxecht (Symbolac 

 ad fl. Graec 1899, ő'') szintén Hordeum crinilnm (non Dcsf. ; H chaetoccplialinn Borb. ) néven közli. 



