192 



A balatonmelJéki vegetatió keveredése. 



Magyarország flórájának tetemes része, különösen nevezetes keleti vagy orosz- 

 eredetü ritkasága és más jellemzője a történeti eseményekkel vándorolt ide és a 

 vértó'l ázott újabb földrétegekben meghonosodott. Minden olyan magyar város 

 flórája gazdagabb és kevertebb, a mely nevezetesebb történeti események vagy 

 nagyobb költözködések színhelye volt (Pozsony, Székes-Fehérvár, Eger, Nagy- 

 Várad, Pécs, Orsova stb., kiváltképen Budapest), mint az olyan községeké, a melyek 

 a harczi mozgalmak és nagyobb járás-kelés körébó'l távolabb esnek (Késmárk 

 szűkebb határa, Szécsény, Békés). A Balaton melléke e tekintetben nem a leglá- 

 togatottabb, de nem is a legmellőzöttebb vidék. 



A növényzet összekeveredését a régi Pannónia, a mai Túl-a-Dunán területén 

 is sok mindenféle költözködés mozdította elő. Itt is nő elég kóbor vagy másképen 

 gyanús idegen növény. A Balatonmellék könnyen megközelíthető alacsonyabb hegy- 

 vidék. A történelem idejében sok átvonulásnak, gyarmatosításnak, csatározásnak, 

 sokféle közlekedésnek és kultúrai mozgalomnak nézőtere volt. Mind ez a természetes 

 gyarapodásnál jóval rohamosabban keverte és gazdagította a növényzetet. 



A keltákkal, a római birodalom feldúltával, a népvándorlás útján, az avarokkal, 

 hunnokkal, a franczia és német inváziókkal, Kupa vezérnek a hazai fiatal keresz- 

 ténység ellen való harczával Túl-a-Dunán flórája kétségkívül bővült és keveredett. 

 Hogy a pannóniai gyarmatok, Probus császár szőllösíttetése, a tó vizének állítólagos 

 római lecsapoltatása (76. old.) révén flóránk olasz, a török hadvonulás útján pedig 

 balkáni növényekkel gazdagodott, mai maradványok igazolják. 



A Lepidium graminifolium az olasz városok és Fiume szemetes vagy elhagyott 

 helyein gyakori. Ugyanilyen módon nő Tiiiany körül, az egész faluban, a Balaton- 

 mellék több helyén, Somló-Vásárhely és Káld körül, sőt Zimonyban is ; kétség- 

 telen római emlék. Másutt a Kentrophyllum lanatum viseli úgy magát, mint az olasz 

 tanya körül. A római gyarmatosítással összehurczolt jövevény része nyom nélkül 

 eltűnt, más része ma is a vidéken kóborol. 



Több mint valószínű, hogy a Teucrium botrys, Phlcum asperum, Vulpia, Inula oculus 

 christi, Althaea hirsuta, A. micrantha ?, Medicago rigidula, Erodium ciconium, Trigonella Moiis- 

 pcliaca, Malva alcea, Samolus Valerandi, Buplcurum rotundifolium, B. iunceum, az Anchusa Italica 

 Reseda phyteuma, Eragrostis multitlora, Amarantus Blitum, Crepis Nicaeensis, Cr. pulchra, Carpesium 

 cernuum, Polygonum Bellardi, Verbascum speciosum, Sideritis montana stb. olasz holmival és 

 szénával jutott flóránkba. Túl-a-Dunán délnyugati részén könnyen fölismerhető, hogy a déli nö- 

 vényzet a római kolónia nyomán terjed. Katafa mellett Vasvármegyében a déli Vulpia Myurus 

 meg a V. sciuroides a keleti Hypericum barbatummal a régi római úton együtt nö s nem messzire 

 a Moenchia Mantica (^«Selva Mantica» Verona m.). 



Ellenben török jövevény a Balatonnál a Soria Syriaca, Sclerochloa dura, Rubia 

 tinctorum., Allium atro purpur eum, Conringia orientális, Aegilops cyliitdrica, Myagrum 

 pcrfoliatum, Hypericum barbatum, a Dictavinus (?), Althaea biennis, Salvia Aethiopis, 

 Valerianella kamata., Gypsophila paniculata, Coronopus^ a keleti honosság nyomán. 

 A Soria a Balatonnál is úgy viseli magát, mint a török jerikói rózsája [Anastatica 

 Hierochu7ttica).,'^ a termete is ugyanaz, szárazon összezsugorodik, megnedvesedve 

 szétterpeszkedik (hygroscopicitas).' De a szerb tövis « török gilice » nevéről nem 

 régi török emlék, a török világnál sokkal újabb tolakodó, az Aveiia orientális meg 

 az A. fatua nevű zab pedig hamarább vetőmaggal terjedt el, akár két felöl. 



' A középkor zarándokainak s franczia czímcrnok jerikói rózsája az Astcriscus pygmacus Coss. 

 et Dur. (Saulcya Hicrochuntica. Michon). 

 - Pótfüzetek. 1891. 8. old. 



