200 



A növény geográfia,! határok elmosódása,. 



Somogy völgyeiben, közel a Balatonhoz, valamint Baranya és Tolna határán foszlik 

 szét teljesen. A keleti növények előnyomulása az Osmátra felé, délnyugatnak a 

 Balatonig tart, s a két flóra határán a Balaton vize háborog. A pannóniai jellem- 

 zetes flóra tehát a Bakony meg a Balaton vize közé szorul, de a szélességbeli 

 terjedelme nagy, a Zala meg a Tapolya vize között terjed (Lásd a 45. ábrát). 



A növénygeografiai határok elmosódása. 



A növényzetnek egy része a Földnek mai íelszinén össze-vissza barangol, több 

 helyen állandó tanyát üt magának, majd számtalanszor változtatja a helyét, a régi 

 helyéről teljesen, az utolsó szálig eltünhetik, a vegetatió okai és föltételeivel együtt, 

 másutt jellemző új helyet biztosít magának. Ez még a termesztett növényekkel is 

 megeshetik. A petrezselyem pl. déleurópai, ma inkább a müveit helyek körűi vadúl 

 el, Balaton-Füred hegyein is elég gyakori. Hazainak nem mondhatjuk. Mégis pl- 

 ScHUR ' azt hagyta ránk, hogy a petrezselyem Brassó körül (természetes, hogy el- 

 vadúlva) gyakori. Ez az úgyszólva ma már csaknem hazátlan faj tehát Balaton- 

 Füred és Erdély hegyein új hazát hódíthat magának, s ha a történetét nem ismer- 

 nök, végre a nevezett helyeken akár otthonos polgárnak tekinthetnők. így csem- 

 pésződik be a flórába sok idegen elem. 



Ebbó'l és sok másból is tudjuk, hogy ma a vegetatió már nagyon keve- 

 redett. Az egészről nem tudjuk, melyik növénye honnan és mióta került oda, 

 melyik a régi, s — aránylag kevés kivétellel — melyik az újabb meghonosodott 

 polgára. Ezért a növények honnanvalóságát, valamint a flóra tagosultságát meg- 

 állapítani, a határokat megszabni épen nem könnyű, mert a másvidéki növény a 

 szomszéd flórának vagy vidéknek valamely helyén megszokhatik, elszaporodhatik, 

 sőt egész jellemző lehet, pl. a koronafa az Alföldön vagy a szerb tövis az útmel- 

 léki flórában. Ma egy-egy természetes flórában inkább kiváló jellemző helyekre, mint 

 növénygeografiailag határozottan elkülönített térségekre akadunk. 



A flóravidék határait kijelölni továbbá néhol azért bajos, mert a kultúra a 

 növényeknek földrajzi elterjedését össze-vissza keverte, s kivált a szántott-vetett 

 vidéken a növényzetnek eredeti karaktere egészen elmosódik. A gyakran taposott 

 mezőn, kivált a lakosság és foglalkozása szerint, a közönségesebb növények sereg- 

 lenek össze és hatalmasodnak el, azok a füvek, a melyek másutt is hasonló módon 

 keverednek és gyarapodnak, tehát bennök a vidék növényzeti karaktere sem nyi- 

 latkozhatik. A somogyi parton épp azok a gazdaságot és romiadékot követő füvek 

 és kórók tanyáznak, mint a minők jó távol, túl a Tiszán. A hegyre (Füred, Bada- 

 csony) fölfelé haladva a romkedvelő giz-gaz lassanként szépen elmaradozik, a 

 vegetatió tisztül és a jelleme jobban kidomborodik. 



Ezt azért említettük, mert bizonyos helyen vagy határon ma a keveredés 

 tetemes lehet, s vegetatió határát elrejti. Ellenben más helyen, vagy az elmosódott 

 határtól távolabb a vegetatió különbsége élénken kifejeződik. 



Somogy és Zala síkjáról, kivált a nedves vagy a művelt földjéről, valamint 

 a flóratag határán is, távolabbra szóló ismeretek nélkül, nehéz lenne a növény- 

 geográfiai jellemet és hová tartozandóságot megállapítani s a növénygeografiai határt 



' Enumcralio plantarum Transsilvaniae 247. old. 



