A Balatonmellék SíijAtvidéld növényei. 



207 



azaz subtilis bélyege van, de ez annál említésre méltóbb, mert az eltérést, a 

 tó'fajtól való elszakadás megindulását az Osmátra természeti viszonyai okozták, 

 illetőleg indították meg. A most gyengébbnek látszó bélyegek majdan erősböd- 

 nek, jól kialakulnak s a mostani gyenge vagy ingadozó eltérések, még a helyi 

 alakok is (forma localis), ha fennmaradhatnak, majdan a messze jövendő fajai 

 lesznek. 



A Balatonmellék sajátvidéki növényei. 

 /. A fásnövények. 



Mint mindenütt, a Balatonmellékén is a fás növény alkotja meg a geográfiai 

 alakulással együtt a vidéknek tájképét, a fa tűnik ki leginkább a vidéken. 



A Balaton mellékén, valamint hazánkban fás vagy fatermetű' egyszikű nem 

 terem, valamennyi ilyen növényünk a kétszikűek osztályából való. Az egyszikű 

 fatermet a pálma. A nyitvamagzó (gymnospermae) vagyis tobzos fák családjának 

 tagjait az egyetlen boróka képviseli. A fenyő, a hol nő, rendesen ültetett. 



A hatalmasabb kétszikű fák nagyobb része barkás. Ilyenek a tölgyfafélék, 

 gyertyánfafélék, nyírfafélék meg a fűzfafélék vadon, nevezetes magyarföldi fajok- 

 kal. Az almaféle, rózsaféle és vitorlásvirágú család fajai is nevezetesek. A platanus 

 (Platanaceae), eperfa (Moraceae) ezüstfa (Elaeagnaceae), tamariskafa (Tamariscaceae), 

 az orgonafa (Oleaceae), lógesztenye (Hippocastanaceae), sokféle hársfa, diófa, 

 (Juglandaceae), a bálványfa (Tercbinthaceae), lepényfa (Caesalpiniaceaé), az arany- 

 zápor meg a koronafa (Papilionaceae) természetszerűen nem jellemző, csak ültetett. 



A vidék saját fája, de részben Budapest vidékén is terem: 



A mogyorófának eltérése, kivált a Corylus glauccscens és C. striata, 



A tölgyfából : a Quercus Balatonensis, Qu. calvescens (hybrid), a Qu. Robur 

 var. perj-obusta, Qu. sublobata. 



A Populus villosa Láng nevű szöszös nyárfa, 



A Tilia Füredensis, T. síibulmifolia (hybrid), T. Budensis nevű hársfa. 



A Sorbiis seniimcisa (46. ábra), a száraz part verőfényes lejtőjén; a nedves 

 partét 1. a 122. old. Ez a berkenyefaj a Balatonnál ritkább, a budai hegyeken 

 gyakori jellemző kis fa, s a régi vegetatio ó'sereklyéje. A Sorbus aria szétágazásá- 

 nak nevezetes tagjai, a .S". meridionalis, S Aiistriaca parallel testvérfaja, de faj- 

 vegyülésből való származá.sát semmi sem igazolja.^ Mért kellene szépen gyümöl- 

 csöző magyarföldi fának hybridnek lenni, csak azért, mert másutt nem terem, s a 

 faji széttagozódásra nem gondolnak? Délibb helyettesítője a S. Austriaca (G. Beck). 



Bennszülött cserje a szedrek közül a Rubus Szabói, Rubus Idaeus var. subcandicans, R. 

 plusiosetus, R. Balatonicus (III. tábl.),.R. grandifrons (északi helyettesítője a R. corylifolius Sm.), 

 R. Kisfaludyanus, R. dolomiticus, R. semitomentosus, a vadrózsák közül a Rosa ampelophila. 



Az apró cserjéből bennszülött a Salix irreflexa (hybrid), S. argyrotricha, emezt északon a 

 S. argcntea Sm. helyettesíti. A Genista nervata (délnyug.), helyettesítője délkelet felé a G. ovata, 

 Helianthemum pustarum (félcserje). 



' Fritsch szerint (Schedae ad fl. exsicc. Austro-Hungar. VII. 1896. 19.) S. meridionalis X 

 torminalis lenne. 



