Trópusi ereklyék a Balatonmellék élö flórájában. 



213 



jól munkált talaján. A kabakbogyó (Bryonia) a sövényre nehézkedik, de másrészt 

 a tropikus-eredetű tökfélék eltörpülése vidékünkön. 



A bignonialormájú iszalag {Clcviatis vitaiba) a kerítésen és fákon őszkor 

 árvalányhaj formán díszített terméséről tűnik ki, a szüretelő legény a kalapjához 

 is tűzi. A nagyobbik folyóka [Convolvulus sepiuvi) a nád iszalagja, míg Európának 

 második légbeli-gyökeres növénye, a Solaimm dulcama'rum, iszalagtermészetéböl 

 kivetkőzött s a légbeli gyökér elsatnyulásának csak a nyoma maradt rajta. ^ 



Az újvilági s vidékünkön gyakran ültetett Avipclopsis vagy Parthenocissus jól 

 közé illik vidékünk liánáinak, s nagyon csinos a szöllőházakon. 



A tropikus flórának kiváló vonása az örökzöld, vastagabb és fényes csinos 

 lomb, a miért, mint a hervadatlan érdem jelképe, az emberiség történetében is hírre 

 vergődött (babér, czitrom, narancs, mirtusz, rozmaring stb.). Ilyen örökzöld növény 

 más rokonság nélkül vagy kevés rokonsággal, a forró tartományokban pedig sok- 

 lagú szétágazással, a Balatonmellékén is elég van, mint az oleanderlombú Daphne 

 laureola, a borostyán, a sötétkék-virágú Vinca viinor és májkökörcsin, az Asaruui 

 Europaeum, Potentilla, ibolya, tüdöfű, az Eiiphorbia amygdaloides levele, a balaton- 

 melléki páfrányok nagy része, mint különben is ősi vegetatió maradéka, számos 

 kitelelő pázsitlevél. A törpe és török meggy, a sóskabokor stb. levele az örök- 

 zöldeket utánozza, keményebb, vastagabb és nagyobbfényü, mint más cserjéé. Kelet 

 és délfelé a rokonsága is nagyobb, örökzöld testvérfaja is van (v. ö. 155. old.). 



Nagy a száma a trópus vidékén az olyan növénynek, mely nem a földben, 

 hanem fában vagy más növényben gyökeredzik meg, de rá nem csavaródzik. Ilyen 

 tehernövény (epiphyton) maradéka, valóságos légbeli növény a Balatonnál a fagyöngy 

 meg a madárlép. Itt említhetők a zöld élősködők, a kakasczímerfélék családjából: 

 a csormolya, kakasczímer, kakastaréj, az Etiphrasia, Odontites, továbbá a TJicsíhih. 

 Orchideáink fán termő forróvidéki rokonaik ellenére földben gyökeredznek. 



A félélösködőktöl csak egy lépés van az igazi élősködőkhöz (plantae para- 

 sitae), melyek az átsajátított kész táplálékot más növényből szíják. Ilyen a nem 

 zöld Orobanclie, a Lathraea, Neottia és Monot?-opa, a Balaton mellékén elszórva, 

 csak az 0. echinopis Siófok homokján sereges, s a kevés humuszképzödéssel a sivár 

 homokturzáson inkább használ, mint ártana. Az Orobanche-XKvik több faja van, a 

 többi fajaszakadt. Romboló élősködő csa.k az aranka (kosz vagy lucernakosz). 



A tropikus kövér növényeknek csak törpesége van a Balatonnál, mint a varjú- 

 haj, a Plantago mariiima, Sa/sola kali, Salicornia herbacea. 



A nád szintén a tropikus pázsitkórók képviselője. Utánzója és társa a fodor- 

 sás, a gyékény, a káka, valamint a magas vad pántlikafü is. 



A magasabb harasztokból a hölgypáfrány meg az ölyvharaszt említendő. 



Lehet a délibbvidéki és eltérő-termetű futó rózsa is az ősidők maradéka. 



Nevezetes a Balatonmellék flórájában két faj csodabogyó vagyis Ruscus. Ma 

 mind a kettő télizöld s kiválóan a déli vidék lakosa. Az egyik szúrós és a bokor- 

 ban, a legelő jószágnak alkalmatlan gyom (egértövis, R. aculeatus). A Ruscus azért 

 csodálatos, hogy levélnemü ágán (phyllocladium) fakaszt virágot és érlel bogyót. 

 A R. hypoglossi-\ már a nép is mutatta mint csodálatosat nekem, melynek a «leve- 



' ScHUCH József: Adatok a járulékos gyökerek fejlődéséhez. Értekez. a term.-tud. köréből, 

 VIII., 1877. — ScHUCH József: Ist der Ephcu dic einzige PHanze, welchc bei uns Luftwurzeln bildct 

 Botanische Zeitung 1876. 



