216 



A havasi vonások és ereklyék. 



a liavasnak hűsebb idejével, akár a vegetatiónak tavaszkor vagy a liavas tetó'n rövidre 

 szorítkozó fejlődésével, úgy hogy az egyszerű szervezkedéssel e növényeknek élete 

 nagy küzdelembe egyik helyen sem kerül. A havasi származék tehát életkörülmé- 

 nyeit lent is meglehetősen megőrizte, másrészt az a tanulság is kiderül belőle, hogy 

 a havasi fejlődésnek az alvidéken a tavaszi virulás az analogonja. 

 A havasvidéki vonatkozás a Balaton mellékén a következő : 



1. A havasi növényekkel való megegyezése az alvidék jellemző füveinek az ala- 

 csony termet {^Globiilaria Willkomtnii, Galiuvi Austriacum, Polygala Ba/aionica, 

 ibolya stb.). Legnevezetesbike a Helianthemum, melynek majdnem valamennyi hazai 

 faja kevés változással a síktól egészen a havas csúcsáig fölterjed. A balatonmelléki 

 //. ca/mm-mik a //. alpesire és H. rnpif ragum, a H. heliantltemum-v\?L\í a H. 

 glabrum, H. grandiflorum a havasi analogonja. Apró cserjék, fás részökkel csaknem 

 a földbe bújnak, csak a kurta virágzó szár emelkedik a levegőbe, egészen havasi 

 termetök van. Ilyen heverő, aljafás és havasi-tcrmetü a Herniai-ia incana is. 



A heverő vagy a földhöz lesimuló termetet is itt említhetjük, kiváltképen a 

 tavaszi, valószínűleg a havasról leszakadt füveknek, mintha a hónyomás szoktatta 

 volna le. Ilyen egész terjedelmes viráglepedőt alkot Gyenes völgyeiben a Coronilla 

 £>nerns-nnk apró heverő alakja a Genista pilosával. Ez a termet a havasi apró 

 fűz sajátja, mely a hó alatt tetemes nyomást szenved. Heverő futó termete van 

 sok kakukfűnck, sőt havasi fajai az alvidékiektől nem nagyon különbözők. 



Havasi vonatkozás különben a Balatonmellék magasabb kórói közt is van, 

 mint a Thalictriim aqiiilegifoli/nii, Calaiiiagrostis varia, C. arjmdinacea, Acotiitum 

 vulparium, Achillea pseiidotanacetifolia, sőt van a fásak közt is (219. old.). 



2. A havason gyakori gyepes vagy gyepező növéssel a Balatonmellék hegyein 

 szintén sokszor találkozunk, kivált a pázsitfélék közt. A Poa Badensis az Ösmátra 

 övén a P. alpina jelképe, a P. hnlhosa, mely virágzatának elzöldülésével a P. alpinát 

 utánozza, a Fcstuca heterophylla (a havason F. nigrescens Lam.) stb., a nem pázsitok 

 közül az Alsine verna^ Al, setacea, Dianthus Hungaricus stb. világos példa. 



3. A gyepező fűnek vagy sok szára nő ki a földből (a gyökér fejéből) vagy 

 a czikkjei megkurtulnak, ezért a levelek rajta sürün csoportosodnak vagy tőrózsát 

 alakítanak (kövi rózsa, Draba demissoru7ii\ sőt a levéllemez is csökken, keskenyke 

 lesz, hogy a kipárolgó felszín lehetőleg kicsi maradjon. A keskenyleveles fű [Alsiue, 

 pázsit, szegfű, Campannla leiuiifolia, Acthioiieuia) az alvidéken meg a havason gyakori, 



4. Ugyanezzel függ össze a törpeszárúság (subcaulescentia); az ilyen fűnek 

 inkább csak virágnyele van, levelei a törpe száron sűrűen zárkóznak és a nagyobb- 

 foku kipárolgás ellen küzdenek. Ilyen a Primula acanlis, a tavaszi Potentillák, az 

 ibolyák, a májkökörcsin, sőt a Cyclamen is. Tavaszi ibolyáink termete, sötét virág- 

 szine stb. szintén a havasi törpeszárúaknak megfelelő. Lehet, meddőn maradó tavaszi 

 virágai az alvidék viszonyaihoz még nem egészen tudtak alkalmazkodni, azért nincs 

 vagy nem lesz elegendő-számú mag a tavaszi virágokból (161. old.). 



5. A virágszálas alak virágnyeleit levéltelen és ágatlan tőkocsán vagyis virág- 

 szál a földről néhány dm.-nyire magasabb légrégióba emeli; köztök az ernyővirágzat 

 [Primulaceák] elég gyakori. A tövi levelek úgy összezárkóznak, mint a törpe száron. 

 Különben sem morfológiailag, sem biológiailag nincs más különbség köztük, mint 

 hogy a virág.szálas alaknak felső czikke (virágszál) megnyúlik, a törpe szárnak pedig 

 valamennyi czikke törpe (v. ö. 109. old.). Virágszálas havasitermetű 



