A havasi vonások és ereklyék. 



217 



a Balatonnál; a Primula canescens, Pr. farinosa, Androsace maxiina, Draha dcmissorum, Lcon- 

 todon incanus, 'j Plantago rubens, IJiscutella didyma, Hicrac. Icucoce])!)., Pulsatilla grandis, P. nií^ricans. 



6. Szembetűnő havasi vonás a kemény, bó'rnemű vagy teljesen örökzöld levél, 

 nem ritkán más havasi l)élyeggel, pl. az Asartitu földbe búvó szárával, a máj- 

 kökörcsin, a Polygala amanx var. Balatonica, a P. comosa var. subsempeivirens, 

 meg a boncs sötétkék virágával, emez heverő, szétmászó termetével, a Cyclamen 

 törpe szárával, lilapiros virágával, a Sesleria varia és sok más pázsit- és sáslevél, 

 a Draba demtssorum sürü levelével, a Viola alba, tüdöfű, meg a Potentilla levél- 

 rózsájával (155. old.). 



7. A havasival való megegyezés a mészsziklák növényeinek a kövér levele 

 (Sedum, Cyclanicn, Arahis hispida, Euphorbia Pannonica, E Gerardiana, E. Sturii, 

 Saxifraga tridactylites, S. bttlbiferd) vagy ilyen levélrózsa {Draba, Sempervivum^, 

 mely a tápláló nedvét nem párologja ki. 



8. A havasi sajátságok közül nevezetes szivósság nyilatkozik a balatonmelléki 

 farkashárson [Daphne mezereum, 1). cneoruni). Mind a kettő a havasvidékig terjed, 

 amaz a bélai Homlokos hegyen, emez Lucsivna Baba hegyén. A havasvidéki fás 

 növénynek (törpe fenyő, törpe boróka) ezt a tulajdonságát a nagy h(')Suly fejlesz- 

 tette ki bennök. A farkashárs ezt a szivós.ságot az alvidéken is megőrizte. 



9. A kipárolgás ellen való védekezés a fehér moholyruha (160. old.). Külön- 

 böző családbeli fű magára ölti s a fehér gyapjából gyakran csak az élénkszinü 

 virág foszlik ki. Havasvidéki szoros kapcsolat a Balaton mellékén a Gnaphaliian 

 silvaticiun, melytől a havasi G. Norvegicunt nem nagyon eltérő. 



10. Az alsóbb vidék virágai inkább szellő útján porzódnak (flos anemophilus, 

 szélváró virág), azért a szín sötétségére szükscgök nincs, haloványabbszinüek A 

 magasabb vidék nagyobb virága inkább a bogár beporozását várja (bogárcsaló 

 virág, flos entomophilus), azért sötétebbszínű. Ez a feltüntető szín különböző; 



Szép piros a Daphne cneoruni, kakukfű, Aethioncma, Amygdalus nana, Pri- 

 mula farinosa. - Tiszta fehér a Potentilla alba, P. rupestris. 



Sötétkék szinű a Myosotis suaveolens, Polygala Balatonica, Phyteurna orbicii- 

 lare, Sesleria coerulea, Vinca minor, Gentiana cruciata, G. pneunionanthe. 



Sötétsárga a boglárka, sziklagyöngye. 



Ezek tehát eredeti havasi szinöket és sajátságukat az alvidékre leereszkedve 

 is megtartották. Sok balatonmelléki virágnak az a havasi szokása is van, hogy a 

 virágát a megázás ellen lecsüggeszti, mint a Canipanula tenuifolia. Primula, Pul- 

 nionaria. Havasi analógon a hegyelevélnek fekete színe : az alvidéki tőzegcsáté, 

 a Carex glauca, meg a C. Dinarica, a havasi szittyók, szittyóperjék stb. között 

 (38. old.),'^ sőt az Asplenium trichomanes lombja gerincének feketesége is. 



11. Kellemesszagú füvet e vidékről sokat említhetnénk, elég a Myosotis siia- 

 veolens nefelejts, mely a keszthelyi hegyekről változatlanul a havasig felhat. 



12. A termés széthurczolása érdekéből a havassal és az alvidékkel kapocs a 

 Pulsatilla, meg a Clematis integrifolia pelyhes forgója. Pulsatilla-í^] él a havason 

 is, síkon is. A nálunk inkább alvidéken termő Clematis integrifolia Horvátországnak 

 Szladikovácz nevü havas tetőjén, sőt Innsbruck körül az árvalányhaj is nő, a melynek 



' Természettudom. Közlöny 1896. 336. old. 

 * Termé-szettudom. Közlöny 1894. 499. old. 



