A Balatonmellék növényzetének kapcsolata. 



223 



tonmellék, mind a Fátra terjedelmét mint növényzeti övet, növénygeografiailag 

 jobban ki kell terjesztenünk és megvilágosítanunk. ^ 



A Fátra-hegység növényzeti öve a Veterna-hola magasabb vidékén (Nyu- 

 gati-Fátra), a Fátra központi részén s a Keleti-Fátrán (Alacsony-Tátra) át (Os-Fátra) 

 egész Abaújvármegye nyugati részébe terjed, körülbelül addig, a hol a Hernád, 

 Tarcza és Poprád völgyén túl, kelet felé egész más geológiai-szerkezetű hegység 

 és egész más keleti flóra, általában a Keleti-Kárpátoknak határozott s az őskorban 

 gyökeredző' választéka kezdődik (nyugati és keleti flóra választéka). Csak a délnyugoti 

 meg a délkeleti lealacsonyodásán eltérőbb, jobban dombvidéki a vegetatió. Ellenben 

 a Bakony (déli lejtői, a Balaton melléke), a Vértes, a Pilis, a Nagyszál, a Cserhát, 

 a Mátra, a Bükkhegység meg a Hegyalja megszakgatott hegysorozatát növényzetileg 

 szintén egy lánczolattá kell összekapcsolni s Ösmáti-ának ' nevezzük. Az Ösmátra 

 szóval geológiai megegyezést nem czélzok,-' mint szigethegysorozat neve geogra- 

 fiailag is használható, e hegyeknek földrajzilag egy sorozattá való egyesítése didak- 

 tikailag se lehet káros; a növénygeografiának ellenben szüksége van rá, mert meg- 

 egyező növényzeti övnek közös neve. Máskép az Ösmátra helyett a hegysorozat 

 külön neveit kell előszámítani. 



A Fátra lánczolatát havasijellemü növényzet füvesíti. Minthogy az Osmátránál 

 tetemesen magasabb, s a hegykopás meg a geológiai letarlódás rajta, valamint a 

 Karszton nem volt olyan nagy, mint a Balatonnál, azért a vegetatiója többemeletű, 

 minden tekintetben változatosabb és gazdagabb maradt, de a délnyugati meg a keleti 

 szárnya meglehetősen kopott és lealacsonyodott. Ellenben az Ösmátra, melynek a 

 Balatonmellék délnyugoti vége, az őstenger szélén, a közönséges szemlélőnek úgy 

 tetszik, hogy egymástól külön szigethegyekre szakgatódott, őskori lánczolatára ma 

 nem igen gondolunk. Itt nagyfokú növénypusztulás és növényzeti változás ment 

 végbe, míg a mai alföldies flórája megalakult. Míg a Tálra meg az Ösfátra bérczeinek 

 növényzete félig-meddig az Alpokéval, kivált pedig a Szudetákéval egyezőbb, de 

 számos különössége és bennszülöttje is van; addig egyrészről az Ösmátra növényzeté- 

 ben nyilatkozik hazánk flórájának legjellemzőbb sajátsága, s a geográfiai terjedés a 



' A Nagy-Fátra meg az <(Alacsony-Tátra» földrajzilag szorosan összefüggő mészhegygerincz ; 

 választéka csak a Revuca völgye és pataka, meg a Sturec-hágó lenne. Figyelembe vehető termé- 

 szetszerű más elválasztója és különbsége nincs; szétválasztását és más névvel jelölését a nagyoljb- 

 részt mész flórája meg a fauna éppen nem kívánja, sőt a stureci nyereg útján való valóságos 

 összefüggésen kívül, egyenesen az egységes kapcsolatról tanúskodik. A Nagy-Fátrától keletre, 

 nyugatra és délre, a mészhegység növényzetének általános jelleme az egész hegylánczolaton, még a 

 Kis-Fátrán, sőt még a Nagy-Tátra mészhavasain (bélai havas) is ugyanaz; jellemző és bennszülött 

 növénye is közös. Ha a felföld növényzetét természetes övek szerint ismertetjük, az Alacsony-Tátra 

 teljesen elkerülhető és növénygeografiailag tarthatatlan. — A Fátrával szorosan összekapcsolt s 

 tőle semmi okból és alapon el nem választható Alacsony-Tátra nevét tehát, mint a magyaros szel- 

 lemnek épen meg nem felelőt, teljesen mellőzzük, dc Keleti-Fátra néven, Liptó- és Gömörmegyén 

 át egész Abauj-Tornáig kiterjesztve, a Fátra lánczával egyesítjük. Ilyen módon a Fátrahegység 

 terjedelme természetes alapon szélesebbedvén, egységesebb egészszé alkotjuk, földrajzilag tisztá- 

 zottabb, könnyebben felfogható, jobban emlékezetben maradó, élesebben határolt és joliban kitün- 

 tetett lesz. Mint nagyobb egységgé való összefoglalás is természetszerűbb és a növénygeografiának 

 sokkal megfelelőbb 



- Az Ösmátra nevet ismert három hegyünknek megfelelőt, választottam. 



' Ámbár Inkey Béla i. művének 4. old. ezt mondja: «a magyar Középhegység vagyis a 

 Balaton tavától északkelet felé vonuló hegylánczok sorozata: a Bakony, Vértes, a budai és pilisi 

 hegyek, a Cserhát, Bükk, . . . földtanilag az alpesi vonulatoknak középső redőihez csatolandók*. 



