A déli növények. 



229 



növénygeografiai tapasztalat félreismerhetetlen bizonyítéka, hogy azok a délibbjel- 

 lemű s ma kiválóan a mediterrán flórában élő növények egykor itt seregesen 

 tenyésztek. Nekünk ugyan az itt fiatalabb keleti magyarföldi növény elsó'bb, de 

 a kort tekintve, a déli sarjak megvitatását előbbre helyeztük. 



Abban az időben, midőn az Os-Bakony szigetje körül tenger iniUámzott, a 

 vidéknek nyári klímája az alsó régióban nem volt olyan száraz és forró, mint mos- 

 tanában. Tengeri klímának kellett itt lenni, körülbelül, mint ma az Atlanti-tenger 

 mellékén, s a növényzetnek is a hűvösebb és nedvesebb klímához alkalmazkodónak 

 kellett lenni, körülbelül mint a mai nyárelőző liliomfélék. Az Os-Bakony felső régió- 

 jában ekkor valószínűleg havasi, az alsóban pedig, a mai tetemesszámú maradékról 

 ítélve, liliomvirágú, gyakran hagymás növények, részbeli subtropikus (mesothermalis) 

 maradék, uralkodtak, a liliom, hóvirág, dioscorea- és nó'sziromfélék családjából; az 

 Attikában ma ismeretes liliommezök akkor a mai seregesen növő Asphodelus, Ve- 

 ratrum, továbbá a Heincrocallis, Miiscari stb. nyomán, az Os-Bakony alsó régió- 

 jában is virultak. Köztök a gumós aroideák apró virágjokkal feltüni nem bírván, 

 virágburokjok színesedett. Mind az egyszikűek közül való, a mi szintén ó'siségöket 

 bizonyítja. A földbeli életre a hagymán {Sternbergia, hóvirág) kívül töke {Polygo- 

 iiahívi, Iris), gumó (a Poa biilbosa, Phleiim nodosiim pázsit) és hagymagumó (kiki- 

 rics 159. old.; sáfrány) képződött, sőt a gyökérszála is gumósodott (kosbor). 



A földbeli gumó és tőke-képződést a kétszikűek is örökölték, gyakran dagadt- 

 tövűek. Az ernyősek [Seseli aimnum, Smyrnium, Ti-inia, Chaeropíiylhirn bulbo- 

 sum), csengetyűkefélék (Cavipanula i-apimculus^ Phyteuma orbiculare), boglárkafélék 

 {Aneinone raiiímciiloides, Ravunculiis bulbosus, R. ficariiis, R. mediterj'aiieus, R. Illy- 

 licus), rózsafélék (Ulniaria filipendula. Potentilla hibcrosa, P. erecta), fészkesek 

 (Lactuca querciiia, S. sagittata), saxifragaceák (Saxifraga bulbifcra), fűstikefélék 

 (Corydalis), primulafélc (Cyclamcn), vitorlásvirágúak (Orobus Venettis, Orobjis z'C?-- 

 sicolof\ 0. pallcsceiis, Lathyrus tiiberosiis), kutyatejfélék (Enphorbia angulata) közül 

 mind a Balaton mellékén, mind a mediterrán flórában «van, mint látjuk, elegendő 

 megegyező vagy nem nagyon eltérő gumós helyettesítő testvérfaj, mint a hajdani 

 egyenletes vegetatió maradéka. Ilyen és sok más tetemesszámú ereklye a 160.. 211. 

 old. világosan bizonyítja, hogy ez nem újabbkori vegetatió, hogy az újabb polgár 

 csak közé tolakodott, s hogy a déli növényzet vidékünkről teljesen nem vonult vissza. 



Délinek, nevezem inkább ezt a vegetatiót, mint mediterránnak, mert az utóbbi 

 szűkebbkörü, nagyon körülzárt növényzet, a keletkezését tekintve valószínűleg 

 újabb, s a közös növények úgy maradtak ott is fenn más régibb flórából, mint a 

 Balatonmellék hegyein. 



A mediterrán növényt, mint valamely flórának alkotó elemét gyakran említik, 

 a nélkül, hogy tulajdonképen a kellő végére jártak volna, mi hát eredetileg a medi- 

 terrán növény. Az itt délinek mondott flóraelem bizonynyal régibb, mint a mai 

 mediterrán flóra, s tulaj donképen ösdéli flóra, a régibb és jobban délre vonult 

 tropikus és subtropikus flórának kisebb és legutólsó maradéka. Ez Európában ma 

 még a mediterrán növények közt feltűnőbb. A trópusi növényerekiye tehát a 

 mediterrán flórának kirívóbb alkotó része.^ Épen a mai szigorúan mediterrán növény, 

 pl. a kövér parti fü (96. old.), sok szúrós bokor (Palinriis, Rhavmus inlcj-vicdia, 

 Crataegus brevispina) és más mediterrán fü nem hagyja el a közel tengerpatot. 



' V. ö. LtUNis: Synopsis d. Pfianzenkunde, III. Autl. I. Bd.. 1883, 789., 800. oki 



