232 



A déli növények. 



partját összekapcsoló föld pliocénkorú eltűnése a szemközt levő parton, a Dinara, 

 az apuliai sikság meg a Gargano hegység között, támogatja magyarázatunkat. Ez is 

 a mediterrán partszegély flórájának nem nagyon régi, külön alakulását jelöli. 



Hogy a mediterrán flóra az északibb területről, tehát a Balaton mellékéről is 

 visszavonult, a harmadkori, nem a mai mediterránra értendő. A szigetszerű marad- 

 vány, a melyet Kerner a havasi övben ős-mediterránnak mond, lehet inkább épen 

 az a nyom, a mely a havasi flóra részének átformálódásából a mostani mediterrán 

 flóra felé vezet. Az ösi valóságnak, úgy látszik, jobban megfelel, hogy az eleinte 

 terjedelmesebb havasi flóra az alsóbb régiókban, tehát a Balatonmelléken is, szer- 

 vezetével és szövetkezetével átalakult olyanná, a minőt ma a mediterrán partsze- 

 gélyen ismerünk. Ennek, mint láttunk, a mediterrán flórában ma is van analóg 

 esete. A Balatonmellék mediterrán és illyr flóraeleme tehát részint a hozzá leg- 

 közelebb levő hegység (a Fátrát is beleértve), s az egykor magasabb Bakony havasi 

 növényzetéből, részint a Balkánnak s egykor jobban északra terjedő, ma már eltűnt 

 hegyeinek növényeiből, különösen a magasabb Quarneró mellékééből alakult. 



Akár ez a vélemény, akár a flóra mai állapotából vett gondolat legyen igaz. 

 a magasabb hely szigetszerű mediterrán növénygyarmataiból következtethetjük, 

 hogy valaha a mai mediterrán flórának is magasabbra kellett terjedni vagy az el- 

 terjedése a Balatonból és Bozentól kezdve a tengerpartig egyenletesebb volt. 



Ma a geográfiai szélesség délibb fokai szerint a növényzet gazdagsága és 

 változatossága nagy mértékben növekedik, azért a délibb vidékről mind a működő 

 természeti erőkkel, mind az állattal és az emberi közlekedéssel, több jellemző növény 

 könnyebben juthat a szomszéd vagy közel levő vidékre. A Balaton dél felől nem 

 is nagyon zárt, mészhegyscge a horvát mészhegyek egy részével egykorú, az illyr 

 vagy délibbjellemű növények elterjedésének egész idáig, Sziavon- és Horvátországon 

 keresztül, meglehetős szabad útja van, azon kívül, hogy vidékünkről már a délibb 

 növények sem voltak kénytelenek visszahúzódni. Sajátságos azonban, hogy a horvát 

 felföldnek több jellemző fája {Cytisiis alpinus, Ostrya, Acer Monspessulanum, Quer- 

 cus conferta stb.), a szelíd gesztenyét kivéve, a Dráván át nem lép, ellenben az illyr 

 füvek leginkább a Balatonig terjednek s az illyr és mediterrán flóra maradéka a 

 Balatonnál szembeszökőbb, mint a fővárosnál. Alföldünk szélén a mediterrán jellem 

 jobban megszűnik, jellemzőbbjeinek a Balaton vet határt. 



A Balatonmellék Il-odkori mész- és dolomit-hegyein, más elemen kívül, egész 

 sereg délszaki növény van, a melyre az újabbkori közlekedéssel vagy a mai emberi 

 holmival való behurczolást rá nem lehet bizonyítani. Ezeknek a növényeknek itt 

 tenyészésében, valamint társnövényeivel való szövetkezésében is van valami különös 

 önállóság és összefüggés, úgy, hogy őket e triaszhegyek eredeti, s ha az őskorban 

 talán legelőször nem is itt termett, de már az ősidőkben, a másod- és harmadkor- 

 ban idekerült első telepeseinek kell tekintenünk. 



A délszaki fák és füvek tenyészése a bakonjá part sziklás helyén épen olyan 

 jellemző, mint Fiúménak vagy Olaszországnak hasonló termőhelyein. Ha kevéske 

 eltérést tapasztalnánk, mint a minő pl. a Coronilla Ernerus, Artemisia saxatilis' 

 Smyrnium Kitaibelii, Aethionema saxatile stb , meg a mediterrán Coronilla emcroi- 

 des, Artem. camphorata, Sin. perfoliaium, Aethion. bienne stb. közt valósággal van 

 is, ezt már később a távoleső két helyen uralkodó más-más természetes okok szül- 

 ték, hosszú idők folytán. 



A Balatonmellék deli növényeinek sorában elegendő a fűszeres és eró'sszagú 



