.1 déli növények. 



233 



ajakas (zsálya, kakukfü), meg a szegfűféle, a melyről ScHOUw') a mediterrán vidéket 

 az ajakosak és szegfüfélék hazájának nevezte. Sok az egynyáréltü pázsit [Bromus, 

 Tragus messzire terjeszkedő, homokkütö termetével) és más fü {Medicago, Calatmntha 

 villosa, a Kohlrauschia prolifera^ Sidcritis vtontana, Bupleurum), a vitorlásvirágú, köz- 

 tök kacskaringós, vagy aprótermetü faj ( Ononis subocmlta). Van vadon termő gyü- 

 mölcse (berkenye, vad rózsa, szeder, málna), néhány örökzöldje, sáppadt (Orobanche, 

 aranka) vagy zöld élősködője {rJúnantJiaceae), merevszárú hajnalkája (Convolvulus 

 Cantabricus), keskenyke-levelü s eltérőtermetű útifüve {Plantago arenaria), ajakas 

 folyondárja (Kickxia), időjós gémorrja (Erodium ciconium), magas harasztja (Pteri- 

 dium), szúrós és lapos-ágú csodabogyója (Rtiscus}^ kitelelő surlófüve (Equisetum 

 7-aviosissimuiií), indás pázsitja (Fibischia), sűrű fehérmolyhú és kövér füve' stb., a déli 

 flórából. A mediterrán bodorrózsának (Cistíis) csak eltörpülése maradt fenn: a tetem- 

 toldó, s a Hcliauthernuvi fuuiaiinm keskenyke leveleivel mintegy a burókát utánozza. 



Legfeltűnőbb B.-Füred és Arács száraz sziklás lejtőin, valamint a pécsi hegye- 

 ken is az Arteniisia saxatilis, cserjésedé' üröm megszámlálhatatlan serege, a mely- 

 től csak kevéssé eltérő A. camphorata Fiume körül meg a mediterrán flórában 

 egészen hasonló tenyésztést árúi el, sőt a balatonmelléki üröm az A. camphorata 

 var. virens Vis. fajtával megegyező. Az A. saxatilis a Balaton mellékén csak szep- 

 tember közepe felé kezd virágzani, mint a mediterrán vidéken, tehát az őszkor 

 ébredő vegetatiónak egyik nevezetes tagja, s a mediterrán Scilla autumitalis-szsX 

 együtt terem és virágzik. Földbeli hajtásról is gyarapodik. Lcpidium 1. a 191. old. 



A Tamus coiiniiunis folyondár meg a borostyán, a déli iszalagok diszes tagja. 

 Maga a sövényező iszalag is csinos, csak elszaporodása miatt lett közönségesebb. 



A mediterrán vidéknek bizonyos hasonlatosságát a Balaton mellett ma is föl- 

 ismerjük. Portoré mellett a Sz.-Márk sziklaszigetje (Scoglio San Marco) könnyen 

 eszünkbe jut Tihany alatt a délkeleti lejtőn, hol a sziklás hely Artemisia Austriaca- 

 tól meg az A. absiiitkii-ió\ fejérlik, mint ama szigetke partján és lejtőjén a szikla- 

 halmaz az Artemisia Biasolcttiana-tCÁ. Tihany partján a mediterrán flórát jellemző 

 eltöviskesedés gyakori. Egész sereg szúrós növény sereglik itt össze az individuum 

 nagy számával : Cirsium arvensc var. perhorndnm, Rosa Hnngarica, Rosa poly- 

 acaniha, gerliczetövis, de a társulás csak analóg, nem egyező fajokból alakúi. 



Az eredetileg megegyezőbb vegetatióból a Balatonnál maradhatott fel elegendő, 

 hiszen a távolság közte meg a magyar tengerpart között, a geológiai nagy időkre 

 tekintettel, nem tetemes, ezen kívül a két helyen lehet megfelelő klima vagy termő 

 hely a délszaki növény tenyészésének. A megegyezésnek alapja különben a geoló- 

 giai korszakban mosódik el. A neogén tenger idejében, a mennyire a hegyi növény- 

 magvak és csírák természetes úton-módon széthurczolódhattak, a Balatonmellék, 

 Horvátország, Bosznia, Olaszország stb. liegyei voltak egymáshoz legközelébb, ezért 

 a növényzetjök lassacskán és kölcsönösen rajtok terjedhetett és cserélődhetett ki, 

 vagyis ennek a délszaki növényzetnek ebben az irányban a földrajzi elterjedése 

 megalakúlt. 



i\ ki csak kicsit járatos a növénygeografiában, könnyen átlátja, minő nehéz 

 a balkáni, eredeti magyar és délnyugati, részben mediterrán növények között iiatárt 

 vonni, mert a növény a honnanvalósága bélyegét magán nem hordja, s a honos- 



' A 151. old. idézett munka 512. old. 

 * A tengerparti kövér fü a 96. old. 



