244 Terjeszkedő vagy visszavonuló félben van-e a magyarföldi flóra ? 



térség, előbb nem táplált déli növényeket, hanem a befüvesedése a magyarföldi, 

 valamint a környező hegyekről legurúlt magvak csírázásával kezdődött, tehát a 

 Dunamellék délkeleti vegetatiója Ausztriában, a Duna meg a mellékfolyói mentén 

 a megegyező talajban és nem nagyon különböző éghajlat alatt, déli vetélytárs nél- 

 kül, feltartóztattalanúl terjedhetett és északnyugaton messzebbre haladhatott, mint 

 a Balaton mellékén. 



A Balatonmelléknek befüvesedése keleti növénypolgárokkal körülbelül olyan, 

 mint a valóságos benépesedése. A keletről érkező magyarok végre, az itt talált 

 népet magukba olvasztották. Lett egy egységes nemzet és békésen megférő nem- 

 zeti-színü fűlepel a nagy tó keretjén. 



Terjeszkedő v'agy visszavonuló félben van-e most a magyarföldi 



flóra a Balaton mellékén? 



Kerner' arra a következtetésre, illetve föltevésre jutott, hogy a második jégkor 

 vagyis a diluvialis völgygleccser időszaka meg a mai idő között száraz- és forró- 

 nyaras időszak volt, a melyben a tiroli Alpoknak keletről származtatott ősereklyéi, 

 melyeket ő aqitilonaris fajoknak nevezett, az alpesi völgyek alacsonyabb vidékén át 

 egész a havasok felső regiójáig terjedtek, s a midőn a keleti Alpokban olyan klímá- 

 nak kellett lenni, a minő most a Fekete-tenger környékén van. Ez a klíma azon- 

 ban a keleti Alpokban azóta tetemesen megváltozott, a nyár heve nagyot csökkent, 

 ezért a pontusmelléki aquilonaris faj e völgyekben nagyobb részt kihalt, a mele- 

 gebb hegyoldalakon némelyik, mint a geográfiai elterjedés szigetkéje, az enyészettől 

 mégis megmenekedett, a kihalt helyére pedig a felsőbb regióból más telepedett. 



Ha ezt valószínűnek tekintjük, akkor ennek a visszavonult pontusmelléki 

 fiórának nyugati vonulásában a Balaton mellékén is át kellett Innsbruckig terjedni, 

 s a visszavonulás útjába vidékünknek ismét belé kellett esnie. Erre a föltételre 

 a pusztai flóra a Balaton vidékén s hazánkban is visszavonulásban lenne, s az oka 

 a klímának hüvösödése vagy zordonodása. Ekkor tehát a Balatonmellék keleti 

 flórájának szakadozottsága, még a kultúra nélkül is, csakugyan régi fogyaték lenne. 



A növény szétterjedésének kezdete, a múlt és részletek ismerete nélkül Ker- 

 NER következtetését megbolygatni bajos, Beck Günther-^ Alsó-Ausztriára nézve tovább 

 fejtegeti. A pusztasági flóra a hegyre is magasan felhaladhatott, kivált ha a Kerxer 

 véleménye szerint a jégkorszakra forró klíma következett, akkor a keleti növények 

 oda jutásának megnyílt a kellő alkalom és befogadó hely a jégár pusztításának 

 füvetlen helyén. Mi a Balatonvidékre saját meggyőződésünket mondjuk el, s nem 

 egészen értjük, hogy a keleti havasokból visszavonult flórát, a melyből Kerxer a 

 mediterrán és pontusmelléki flórát származtatja, mért nevezi aquilonai-is-nak (északi). 



A tapasztalás inkább azt tanítja, hogy hazánkba a keleti puszták növényei 

 újabban is érkeznek (l'cloxys aristata, Delphinium oriciitale, Anthcmis Rutlunica, 

 Euphorbia Gi-aeca, E acuminata (Zugliget), Sediini caespitosnni, Ei-odhim Neilreichii, 



' A 173. old. 2) a. idézett értekezés 7., 10., 11, old. 

 ''■ Klóra von Niederöslcrr. II. p. 29. 



