.4 butinszülött és keleti füvek Jelleme. 



251 



(Senccio tenni folius, Bchinops Ruthenicus, Cirs'mvi platyonychinum), látogatók ( Ver- 

 bascuDi spcciosuiíi), ajakasak (Nepeta Pannonica), a csengetyűkék (molyhos Campa- 

 nula farmosa, C. Ruthenica) közül. 



Keskenylevelü a Heliantheinum pustarum, Polygonnm graunnifolium, Erysinnun 

 canescens, Asperula és Galium faj, Dianthus Hungaricus, sok pázsit. Több pusztai 

 fű épen keskeny leveléről vagy levél ilyen sallangjáról tér le hegyi testvérétől, pl. 



a Linuni <;labrcsccns a L. hirsutumtól, 



a Viola Kitaihcliana a \. arvcnsistöl, 



a Hicracium umhcllatuni a H. serotinumtól, 



a Stachys rccta L. var. an^ustata a töalaktól, 



a Cülchicum arcnarium a C. autumnalctól, 



az Eu[)lK)rbia ])aradoxa az E. salicifoliától, 



az Onobrychis arenaria az O. onolirychistöl, 

 a Convolvulus arvensis var. sagittaefolius 



a töalaktól, 

 az Achillea Neilrcichii a A. nobilistól, 

 a Hypericum Vcronense a H. perforatumtól, 

 az Inula salicina var. denticulata az I. asperátol. 



A keleti száraz klímának iiatásából még a következő példákat említhetjük. 



A keleti fák levélfogainak hosszabb hegyezettsége (acuminatio) s egész tőr- 

 hegye (mucro) kiváltképen a hársfát különbözteti meg a nyugati alakoktól. Jelleme 

 a szelid gesztenyefának, valamint a cserfának is. Összefügg vele az is, hogy némely 

 keleti hársfa levele nagyobbfogú, kétszer fürészelt kezd lenni (T. vitijolia, T. cory- 

 lifolia). Több jellemző fű sallangosabb-levelü (Salvia verticillata var. polytoma, 

 Potentilla Sadlcri, Althaea mia'antha), vagy fogasabb, mint másutt (Vcronica Ko- 

 vácsii, Potentilla Lócyana) vagy mint szélesebb- és keskenyebb-sallangú változik 

 ugyanazon a helyen is {Achillea pseudotanacetifolia és A. distans). Mindez a kipárolgi') 

 levéllemez csökkentése. A Mercurialis longistipes-nék a levélnyele, az Euphorbia 

 puiverulentá-na\<. a hegyelevele nyúlik meg. A Festnca vaginata^ mint másutt a 

 Dianthus giganteus, pelyvájának tőrét veszti, szálkátlan marad. 



Feltűnő a nagyfokú elszőrösödés, kivált a Galinin, Hieracium, Knautia stb. 

 fajain, a Dianthus collinus- on., a Viola siichotrichá-n a szőr határozott sorba egyesül. 



Az ausztriai Cytisus supinus meg a hazai C aggregatus közt alig van egyéb 

 különbség, mint hogy az utóbbi sűrűbb bundás, amaz ritkás- és kurtaszörű, de 

 földrajzilag határozottan szétválik egymástól, mint a hűvösebb alpesi meg a meleg 

 keleti klíma szüleménye. Ez a Cytisus a mi talajunkhoz (pontusi rétegek), évszakunk- 

 hoz és klímánkhoz szervezkedésével és biológiai viselkedésével pontosan alkalmaz- 

 kodik. Az ilyen a kétségtelen magyarföldi polgár, s régesrégen eredeti a maga 

 termőhelyén. Szembetűnő példája a klímajelző és magyarföldi fajnak. 



A keleti puszták füvein gyakori a deresség (glaucedo), mely a kipárolgást 

 gátolja, s az élénk zöld füvek közé mint kontraszt csinosan vegyül (160. old.). 



A puszták némely vezérnövénye a kopaszságáról vagy kevés szőréről tér el 

 a hegyi testvérfajtól, mint 



a Quercus Streimii a Qu. lanuginosa-tól, a Viola ambigua a V. hirtá-tól, 



a Linum glabrescens a L. hirsutum-tól, a Vicia glabrescens a V. villosá-tól. 



Kopaszság tűnteti ki a királydinnye termését, a Thrincia nudicalyx fészkét. 

 Az enyves szőrösség pl. a Medicago szárán és termésén, az Erodium cicutarium elté- 

 résének kocsányán és kelyhén, Linaria vulgáris virágzata tengelyén és kocsánján, 

 továbbá a Veronica praccox, V. verna és V. iriphyllos fajon, a Dictainnus-í,on, az 

 apró bojtorjánon, Holosteuni umbellatmnon stb. látható. 



A pusztai klíma alatt a télizöld Vinca minor-i a nyárizöld, vagyis lombhullató 

 lestvér faja ( V. herbacea, 53. ábra) váltja fel. 



