A termőhely. 



267 



Minthogy vidékünk geografiailag meglehetős tagozatlan, a termőhelyek közül 

 az erdőt, a parlagot és legelőt (beleszámítva a munkálatlan liegylejtőt), a szöllőt, 

 szántóföldet és munkált helyet, az ember lakása környékét, a vidék termékét meg az 

 ujabb bevándorlásokat ismertetjük A hegységbeli rét és völgy növényzetére ki nem 

 terjeszkedünk, mert a partmelléktől eltérítene, a területünkön levő ilyen pedig szük- 

 terjedelmü, s a növényzete a partmellcki rététől (145. old.) alig különböző, vagy 

 pedig a növényzete úgy változik, a minő a használata (munkált föld, rét, legelő), 

 vagy ha az erdő egész a völgy széléig terjeszkedik, akkor az erdei füvek sercglése 

 szegélyzi. A völgyben a sédmelléke is tarkább: sédbúza (Dcsckampsia), sédkender 

 ( Eiipatotium), Pulicaria dysenteiica, Epilobiam hirsutum, E. parviflorum és néhány 

 fajvcgyülék, Angelica montana, Scrofularia nodosa, Sc. Ehrharti, Cirsiuvi canuni, 

 SytuphytHnt officináié, Aethusa cynapium, a Badacsony Kisfaludy-forrásától lerohanó 

 víz mellett ugyanezek, a Eysimachia pnuctata és más szöllöközi keverék terem, 

 míg a Knautia Pannonica, Galiuni uliginosnm var., valamint a HcIlel)oriis diinieto- 

 ruvi Koloska (Arács) sédje mellől a tópart felé nem közeledik. 



A termőhely megváltozása vagy a növényzet másodtermőhelyen. 



Hozzászoktunk, hogy bizonyos füvet a mai termőhelyéről liegyincV., ci-dcirM^V, 

 mocsáj'inak, yonasdginak, scíkinck, Jiomokinak stb. mondunk. Erre a hosszas tapasz- 

 talat vezérelt, mert gyakran a jelölt helyen látjuk, s valóban hosszas időn át vagy 

 ama helyek természeti viszonyaihoz szoktak, vagy ott keletkeztek, illetőleg ott for- 

 málódtak át. E megszokás szerint tehát hegyen általában hegyi vegetatiót, a sík- 

 ságon mocsári, homoki, sziki stb. növényeket várunk. Annál meglepőbb, hogy pl. 

 a békésmegyci kisebb tölgyesben, Kecskemét síkján, Iráz pusztán (Bihar), vagy 

 Temesvármegye homokmezején hegyi növényekkel találkozunk, a Rákos homokos 

 mezejének vezérnövényzete pedig, kevés kivétellei, a budai erdötlen lejtőn is ural- 

 kodó. Különösen, a ki a hazai homoksíkság flóráját jól ismeri, — mert a Balaton- 

 mellék kedveért erre van szükségünk, — egészen sajátságosnak tartja a homoki 

 füvet; alig gondolná, hogy most másodhelyen virít, hogy eredetileg a hegyi növény- 

 zetből támadt s a hegyről szakadt oda. Látszólag igaza van, mert a homok növény- 

 zete, kivált a Duna meg a Tisza közt, valamint a temesvármegyei homokpusztán, 

 egészen különvált, s az egész jelleme, valamint egyes faja is hazánk flóráját nagyon 

 kitünteti. Sőt a hosszú idő is, a mely a iiomoki flóra megalakulása óta eltelt, bizo- 

 nyos önállóságot kölcsönzött neki. 



De hogy a homoki fű meg a homoki flóra megalakulása nem olyan nagyon 

 régi, nem is eredeti, hanem hegyszülte származék, egyenesen a Balatonmellék meg 

 a főváros hegyein látható, kétségtelen és meggyőző nyomok igazolják. Éppen a 

 Balaton körül meg a pilís-szentiváni hegyen szerzett tapasztalás nyomán fogamzott 

 meg bennem, a mit itt a termőhely megváltozásáról elmondhatok. Gyenes hegyei- 

 nek (Széktető, Faludi erdő. Szoroshad) mészsziklája éppen úgy morzsolódik szét, 

 mint Sz. -Iváné. Számos fű, melyet hazánkban kiváló rónasági homokkedvelőnek 

 tartunk, a Balatonnál nem a síkon és homokon, hanem a völgy kötöttebb talaján, 

 hegyi sziklák morzsalékán, tehát eredetibb ösfészkében, pl. (jyenes körül, terem. Arról 

 is hamar meggyőződhetünk, hogy ez a fű hegyi, sőt havasvidéki {Arabis hispida) 

 származék, mert a mészhegy (Széktctő) tetején viruló növényzet a lesodort s a hegy 



