A bcilaton melléki erdők. 



271 



XLV. FEJEZET. 

 A BALATONMELLÉKI ERDŐK. 



A Balaton partmelléke kiesik az erdő övéből, a Balaton vize meg az erdő 

 közt az áldásos szöllőterület van, a déli part pedig nedves térség, csak itt-ott fásított 

 (Siófok, Földvár), a fonyódi hegyen pedig egész a vízig lehat a ritkás tölgyerdő. 

 A part környékén szálas erdő sehol sincs (fái 122. old.). Ha a Balaton mellékét 

 erdészetileg oly terjedelmesen, mint pl. a közel Bakonyt kellene, nem ismertetjük; 

 mégis arról a szakadozott erdő'koszorúról, a mely a bakonyi partot, a szőllőterme- 

 lés iiatárán ti'il vagy a tekintélyes Badacsony fejét betetőzi, növényzetileg meg kell 

 emlékeznünk. A Bakony erdejébe beljebb nem pillantunk. 



A Balatonmellék hegyeinek alsó régiója éghajlati okból a cserje- és apró 

 cserje-vegetatiónak kedvez, nem az erdőtenyészetnek. Lepsénytől és Balatonfö- 

 Kajártól kezdve, Kenésén, Füreden át egész Badacsonyig, sőt Keszthelyig a hegy alsóbb 

 lejtője mindenütt természetszerűen erdőtlen, csupán Szepezdnél nyúlik le a hegyről 

 a tölgyes egész a vízszélig. Még a szőllőtermelés határán túl is kisebb-nagyobb 

 darabon cserjés következik. A Badacsonytól északkelet felé az erdőfogyaték növe- 

 kedik, így van ez az egész Osmátra övén, sőt Kis- és Nagy-Alföldünk határán a 

 hegység má.sutt is letarolt s száraz, bokros vagy füves lejtővel hanyatlik a rónaság 

 felé (Székesfehérvár vidéke, Buda, Vácz, Gyöngyös, Eger, Miskolcz, Tokaj, Ungvár, 

 Székelyhíd, Nagy-Várad, Világos, Ménes, Versecz, Pécs, Nagy-Harsány stb.). 



A Balatonnál az erdő csak a parttól kifelé, bizonyos magasságban, rendesen 

 a szőllőtermelés határán túl kezdődik A hegylejtőn és tetőn a fa hatalmasra meg 

 nem nő. Az erdőalkotó fa hiánya, alacsonysága vagy satnyasága természetszerű, 

 tehát a Karszthoz hasonlíthatjuk, csakliogy vidékünk kisebb és még nem annyira 

 köves. Annál meglepőbb a part közelében néhány hatalmas szilfa (122. old.), mert 

 az erdó'tlen lejtőn egyebütt gyakran csenevész cserje marad. így satnyul el az 

 erdőtlen lejtőn gyakran a pelyhes tölgy, a cserfa, 'a mocsártölgy, a fodorjuhar, 

 mannakőrisfa stb. s az eltörpülést, a hol szabad, még a legelő jószág is nagy mér- 

 tékben sietteti, s a külseje annál szomorúbb. 



A bakonyparti szöllőterület fölött, a 182. old. említett 1., 4. és 5. geográfiai 

 tagozaton, a partmelléki erdőnek vagy fás növényzetnek olyan a külseje, mint a 

 budavidéki erdötlen hegytetőknek, csak a tetőn kezd cseperedni erdőcske, pl. a 

 Tamáshegyen B. -Füred mellett; ezt is köves, füves térség szaggatja közbe, az egész 

 jnkább cseplyének (fruticetum), mint erdőnek mondliató Alacsony tölgyfa növi be 

 Arács Péterhegyének tetejét, a b.-almádii hegyeket. A Badacsonyhegy tölgyfái már 

 valamivel nagyobbak, itt-ott erősebb bükkfa is látható. Nem nagy a szigligeti 

 erdő, sem a terjedelmét, sem a fáját tekintve. Keszthely és Gyenes körül letarolt 

 kopár hegyek fehérlenek, mint Buda környékén, Solymár és Vörösvár körűi, az 

 erdő cserjékkel és alacsonyabb fákkal kezdődik, a völgyi út mentén pedig ültetett 

 bálványfasor hűsít. A legszebb erdő Keszthely vidékén van, innen tovább Büdöskút 

 és Vállus felé terjedelmes /ó'l^yesnek és őül'kösnek tekintélyes fái szemlélhetök. 



Az erdőállomány legnagyobb része a tölgy, még pedig a cseperedő erdőé a 

 délibbvidéki pelyhes tölgy [Qiiercus lanuginosa és Qu. erispata) meg a cserfa, a 



