272 



A balatonwellékí erdők. 



legtöbb más fakevercdéssel, a magasabb és szálasabb erdőt pedig leginkább a Quercus 

 sessiliflora (54 — 55. ábra), délnyugaton pedig a bükk alkotja. Amaz a vidék leggya- 

 koribb tölgye. A Balatonmellék nagyobb hegye sem sokkal emelkedik 400 mtrnél 

 magasabbra a tenger szine fölött,, ezért Keszthely belsőbb erdein kívül, a bükkerdo 

 vagy más erdöalkotó fa uralomra nem vergödhetik. Söt a hűvösebb vidéken a 

 tölgy se éri, magasságbeli talaj hián nem is érheti el azt a magasságot (660 mtr), 

 a meddig a melegebb hegylejtön másutt hazánkban fölterjed. 



A balatonmelléki Erdőkben többféle tölgy nö, mint a német erdőkben, a 

 változatosságuk is nagyobb, de még nem oly tetemes, mint hazánk délkeleti vidé- 

 kein. A balatonmelléki tölgyerdők érdekességét Kitaibel Pál kezdette fölkölteni, 

 a ki ScHULTES-nek Österreichs Florá-jában (1. köt. 1814. 619. old ) Keszthely vidé- 

 kéről Quercus sublobatá-\. ismertet, vagyis a Qu. sessiliJíorá-v\i\k olyan alakját, a 



54. ábra. .'\ kocsántalan tölgy virágzó ága. 



melynek levelein az öblök elmosódnak, a levél épszélü, vagy csaknem egész ilyen. 

 A tölgyek egyéb változatosságát lásd az enumeratióban. 



A tölgyerdő nevezetesebb és délibb-vidéki keveréke kiváltképen a szöllö- 

 terület fölött jelenkezik, beljebb az erdőkben az egyformaság meg a fajok állan- 

 dósága nagyobb. Délibb vagy délkeleti jellemű fa a bodros meg a pelyhes tölgy 

 (magyalfa), a cserfa, a mannakörisfa, a hosszúcsumás meg a nagymakkos tölgyfa 

 (Quercus Robur var. hienialis et perrobusta), több faj berkenye, a fekete gyűrű v. 

 fekete sörje [Acer Tataricum), a barkóczafa, a török meggy, változatos mogyoró- 

 fajták, a Badacsony erdöszélén a naszpolya meg a szelid gesztenye is, mint régi 

 ültetés eredménye. A fehér hársfát, noha KrrAiBEL 1799-ben «Sümegh» (Somogy; 

 Zscliczség) s a szomszéd vármegyékben látta legelőször, erdőben én sehol se lát- 

 tam, de a füredi parkban szép fái vannak. 



A tölgyerdö közönségesebb (középeurópai) keveréke a gyertyánfa, a Carpwus 

 edentulá-v'aX együtt, a Qtierctis Robtír, vagyis mocsárfa, kevés hársfa, leginkább a 

 T. cordata, az Acer cavipcstrc formái, a szilfa, somfa, mogyorófa, az Acer plata- 

 noides és A. pseudoplatanus, mind a kettő elég ritka, néhol ültetve vagy elvadulva 



